06.03.2026 
Справа № 482/2367/25 
Номер провадження 2/482/571/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 березня 2026 року       м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Баранкевич В.О., секретар судового засідання Тищенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника: адвоката Павлюк Світлану Олександрівну звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
На обґрунтування позову зазначив, що 08.08.1992 року між сторонами було укладено шлюб.
Спільне життя у Сторін не склалось, що призвело до фактичного припинення
подружніх відносин, відновлювати які Позивач не має наміру.
Примирення Сторін неможливе внаслідок систематичного вчинення Відповідачем
домашнього насильства щодо Позивача.
У Сторін є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 08.02.2011 року), який
знаходиться на спільному утриманні Сторін.
Спори з приводу розподілу спільного майна та утримання дитини між Сторонами
відсутні.
Позивач просить суд не надавати строку на примирення та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без його участі. 
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, але в позовній просили розглядати справи без участі сторони позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, справу просила розглядати за її відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
08.08.1992 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, про що Баловненською сільрадою Новоодеського
району Миколаївської області 08.08.1992 року зроблено відповідний актовий запис №
5 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 , оригінал наявний у
Позивача. 
Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, , відновлювати які Позивач не має наміру
Примирення Сторін неможливе внаслідок систематичного вчинення Відповідачем
домашнього насильства щодо Позивача.
У Сторін є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 08.02.2011 року), який
знаходиться на спільному утриманні Сторін.
Спори з приводу розподілу спільного майна та утримання дитини між Сторонами
відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено.
Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України.
Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).
Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу, відсутність заперечень проти цього від відповідача, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.
Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
В заяві відповідач не просила суд, після розірвання шлюбу, змінити їй прізвище набуте у шлюбі – « ОСОБА_4 ».
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 142, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 08.08.1992 року Баловненською сільрадою Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 5, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище набуте в шлюбі « ОСОБА_4 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 484,48 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп. судового збору, сплаченого при подачі позову.
Повернути ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 484,48 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий суддя В.О. Баранкевич