Єдиний унікальний номер 204/9119/25
Номер провадження2/205/1428/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчана Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики «Зручний» № 3110413743-007268, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , зі строком повернення до 08.01.2024 року включно, зі сплатою процентів в розмірі 0,50% за кожен день користування кредитом, а також, сплатою комісій пов`язаних з укладеням та обслуговуванням цього договору у розмірі 3,50% від суми позики. 
Однак, відповідач, як позичальник, порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 21.08.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 41 225 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 350 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 35 875 грн. 00 коп. – борг послуг. 
У зв`язку із вищевикладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за електронним Договором позики «Зручний» № 3110413743-007268 від 26.12.2023 року у загальному розмірі 41 225 грн. 00 коп., а також, судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. 
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. 
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача разом з позовною заявою подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить судова повістка, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. 
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 26.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики «Зручний» № 3110413743-007268, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5 000 грн. 00 коп., в порядку, який передбачений Законом України «Про електронні довірчі послуги», а саме: електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою ст. 11 вказаного Закону.
Частиною ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» задекларовано термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», де Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Комбінацію літер та цифр, що розташовуються в нижньому правому кутку договору являє собою електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно п. 2.2 договору позика надавалася зі строком кредитування -14 календарних днів, тобто у термін до 08.01.2024 року.
Згідно п. 2.3 договору за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 182,5% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 0,50% на день. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування процентів здійснюється щоденно протягом строку кредитування. День надання та повернення позики враховується при нарахуванні процентів.
Згідно п. 2.4. договору комісія за використання позики, яка складає 3.50% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки Позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності). При цьому, з першого дня надання позики (день перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника) до закінчення строку згідно п. 2.2. цього Договору, позичальнику здійснюється нарахування пільгової комісії за використання позики 2.00% від суми позики щоденно.
Згідно п. 2.5 договору позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням та обслуговуванням цього Договору: 2.5.1. Комісія за реєстрацію позичальника через систему віддаленої ідентифікації BankID у розмірі 35 грн. 00 коп., яка нараховується у разі реєстрації позичальника в Особистому кабінеті з використанням системи BankID Національного банку України за отримання позикодавцем доступу до персональних даних позичальника; 2.5.2. вартість вказаних у п.2.4. Договору комісій є фіксованою та протягом дії цього Договору зміні не підлягає. Комісії підлягають сплаті у строки, визначені Графіком платежів.
У разі пролонгації строку кредитування за Договором на 10,20, або 30 календарних днів позичальник повинен сплатити позикодавцю комісію за вчинення позикодавцем дій, пов`язаних з оформленням та укладанням додаткової угоди про пролонгацію строку кредитування, у наступних розмірах: у разі пролонгації строку кредитування на 10 календарних днів - комісію у розмірі 5% від суми позики (але не менше ніж 75 грн. 00 коп.), у разі пролонгації строку кредитування на 20 календарних днів - комісію у розмірі 10% від суми позики (але не менше ніж 100 грн. 00 коп.), та у разі пролонгації строку кредитування на 30 календарних днів - 15% від суми позики (але не менше ніж 150 грн. 00 коп.). 2.5.3. Одноразова комісія за видачу позики у розмірі 3.00% але не менше 100 грн. 00 коп. від суми позики, яка підлягає сплаті в момент надання позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики та стягується за оформлення цього Договору.
Матеріалами справи підтверджено, що Договір позичальником підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором о7NGRp.
Судом також встановлено, що між сторонами підписано Додаток №1 до Договору № 3110413743-007268 від 26.12.2023 року, у якому погодили Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту «Зручний».
Платіжним дорученням № 3032 від 26.12. 2023 року, яке є первинним бухгалтерським документом, та яка міститься у матеріалах даної справи також підтверджено, що відповідачу 26.12.2023 року було здійснено перерахунок коштів у розмірі 4 850 грн. 00 коп. на платіжну картку № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 , призначення платежу 712463876 надання позики згідно Договору кредитування №№ 3110413743-007268 від 26.12.2023 року.
Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за нею, Потабашною – ОСОБА_2 , станом на 21.08.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 41 225 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 350 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 35 875 грн. 00 коп. – борг послуг.
Оскільки банк наполягає на тому, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, кредитну заборгованість не погашає, то суд доходить висновку, між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4статті 203 ЦК України).
За змістомстатті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності достатті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначеніЗаконом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 Законуелектронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Законувизначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
З матеріалів справи вбачається, що відповід, уклавши кредитний договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому, на думку суду, цей правочин відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію`вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 грн. 00 коп., шляхом перерахування на банківську картку позичальника (номер якої вказано при заповнені анкетних даних).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтями 526,530,610 ЦК України та частиною 1статті 612 ЦК Українизобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання.
Разом з тим, відповідач належним чином своїх зобов`язань за договором не виконала.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, у відповідача виникла заборгованість за наданим кредитом у розмірі 41 225 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 350 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 35 875 грн. 00 коп. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.
Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1ст.530 ЦК України).
Частиною 2ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідач неналежно виконує взяті зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідачки тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача боргу послуг (комісії) у розмірі 35 875 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.
Умовами п.2.4 договору передбачено сплату комісії за використання Позики, яка складає 3,50% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Нарахування і сплата комісії за використання проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування комісії за використання здійснюється щоденно протягом дії цього Договору із розрахунку кількості календарних днів у році. Нарахування повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення позики в повному обсязі. День надання позики не враховується при нарахуванні комісії за використання, день повернення позики враховується при нарахуванні комісії за використання.
Відповідно до положень ч.ч.1 ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно положень ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". 
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Товариствоз обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.
Сума комісії передбаченої договором не відповідає заявленій у позові. Детального розрахунку нарахованої комісії суду не надано.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначає, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, умови договору про нарахування позивачем комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту належить відмовити.
Відтак, позов підлягає задоволенню частковому задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути на користь банку за Договором позики «Зручний» № 3110413743-007268 від 26.12.2023 року, станом на 21.08.2025 року, заборгованість у загальному розмірі 5 350 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 350 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення боргу послуг (комісії) у розмірі 35 875 грн. 00 коп. необхідно відмовити.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 422 грн. 40 коп. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
2.Стягнути з Потабашної – ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» (юридична адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Глобинська, буд. 2, офіс 207/2, код ЄДРПОУ 43868852) заборгованість за Договором позики «Зручний» № 3110413743-007268 від 26.12.2023 року, станом на 21.08.2025 року, у загальному розмірі 5 350 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 350 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. 
3.В частині позовних вимог щодо стягнення боргу послуг (комісії) у розмірі 35 875 грн. 00 коп. – відмовити. 
4. Стягнути з Потабашної – ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» (юридична адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Глобинська, буд. 2, офіс 207/2, код ЄДРПОУ 43868852) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог пронесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.