Справа № 308/1952/26
3/308/811/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року          м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №000872Е від 29.01.2026 вбачається, що 29.01.2026 о 09.55 год., на відстані 3000 метрів до державного кордону України, на напрямку 260 прикордонного знаку (Оноківська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Контрольний пост» був виявлений та затриманий ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза межами встановлених пунктів пропуску через державний кордон у складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому подав клопотання про закриття провадження у справі, у якому зазначив, що 29.01.2026 на виїзді з м. Ужгород, в напрямку м. Львів, за місцем фактичного проживання, на блокпості його та знайомого ОСОБА_2 було зупинено працівниками НОМЕР_1 прикордонного загону для перевірки документів. Після чого один з працівників НОМЕР_1 прикордонного загону присів до них в транспортний засіб, та вказав слідувати за службовим транспортним засобом НОМЕР_1 прикордонного загону. По приїзду в приміщення, до якого їх супроводжували працівники НОМЕР_1 прикордонного загону, його змусили вимкнути мобільний телефон. Працівниками НОМЕР_1 прикордонного загону було повідомлено, що ним порушено вимоги КУпАП, про що буде складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Після утримання його близько 2 год., він підписав ряд заяв, зокрема заяву про відмову від послуг захисника Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги. Після ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення, він його підписав, однак вказаний протокол йому не було надано. 17.02.2026 після повідомлення на Viber, під час перевірки сайту Судова влада України, він дізнався, що відносно нього розглядається справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Після ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення він побачив, що наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №00872Е від 29.01.2026, який начебто підписаний ним, однак підпис, який міститься в графі – підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не був вчинений ним. В матеріалах справи наявні інші документи, які були підписані ним, та підпис на них візуально відрізняється від підпису начебто вчиненому ним на протоколі про адміністративне правопорушення. Звертає увагу про чергову не відповідність в кваліфікації працівниками НОМЕР_1 прикордонного загону адміністративного правопорушення. 29.01.2026 його було зупинено на блокпості на виїзді з м. Ужгород, коли він їхав в напрямку м. Львів, де фактично проживає, при ньому не було виявлено підробленого документа чи такого, що містить недостовірні відомості про особу, тобто відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та обставини, викладені у рапорті та протоколі щодо нібито наявності у нього умислу на незаконний перетин державного кордону України не відповідають дійсності. Згідно з протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 29.01.2026 було виявлено паспорт громадянина України та мобільний телефон. Крім того, до матеріалів справи не долучено жодного відеозапису з бодікамер співробітників Державної прикордонної служби України, фото- чи відеоматеріалів фіксації його перебування поблизу державного кордону, письмових пояснень свідків або інших службових осіб, які безпосередньо спостерігали факт його нібито руху у напрямку державного кордону, будь-яких інших об`єктивних даних, які б підтверджували маршрут його руху, напрямок, відстань до кордону або сам факт спроби перетину. Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, до матеріалів справи не долучено. Вважає, що у даній справі не доведено поза всяким розумним сумнівом факт спроби перетинання державного кордону України 29.01.2026, за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.
Диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена, зокрема, відповідальність за спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинену групою осіб.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.
Отже, для наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, необхідно встановити факт спроби перетину ним державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску у групі осіб та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.
Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, до матеріалів справи не додано належних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
За твердженнями ОСОБА_1 , 29.01.2026 його було зупинено на блокпості на виїзді з м. Ужгород, коли він їхав в напрямку м. Львів, де фактично проживає, а обставини, викладені протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності у нього умислу на незаконний перетин державного кордону України не відповідають дійсності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне затримання від 29.01.2026, ОСОБА_1 затримано 29.01.2026 о 09.55 год. на відстані 3000 метрів до державного кордону України. При цьому згідно з протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 29.01.2026 іноземної валюти у ОСОБА_1 не виявлено, а також не виявлено паспорта громадянина України для виїзду за кордон. При собі ОСОБА_1 мав паспорт громадянина України та мобільний телефон.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державний кордон України» до прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.
Крім того, за змістом постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 №1147 «Про прикордонний режим» визначено категорію осіб, які планують здійснювати в`їзд у межах прикордонної смуги, що не потребують оформлення дозволу у відповідного органу Державної прикордонної служби України. Зокрема, п. 47 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 №1147, визначено, що право на в`їзд, перебування і пропуск у прикордонну смугу без дозволу мають особи, рух яких починається та закінчується за межами прикордонної смуги, що рухаються автомобільним транспортом автомобільними дорогами загального користування державного значення, залізничним транспортом залізничними шляхами сполучення, частина яких проходить по ділянках місцевості, де встановлено прикордонну смугу, без виконання зупинок, виходу на залізничних станціях у прикордонній смузі.
З огляду на досліджені докази у даному випадку неможливо встановити прямий умисел в діях ОСОБА_1 щодо спроби незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску в складі групи осіб. 
Крім того, суддя бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення суд вправі посилатися лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута у розумні строки.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення. Тому суддя, ухвалюючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 204-1 ч. 2, 247 ч. 1 п. 1, 283-285, 287-294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду 
Закарпатської області        О.М. Світлик