ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/15507/24
категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського районного суду Житомирської області Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним і скасувати наказ Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.01.2024 року №3-к/а у частині встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби секретарю судового засідання ОСОБА_1 на 2024 рік, а саме у період з 01 січня 2024 року на рівні 20 % посадового окладу;
- визнати протиправним і скасувати наказ Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.01.2024 року №6-к/а у частині встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби секретарю судового засідання ОСОБА_1 на 2024 рік, а саме у період з 08 січня 2024 року на рівні 22 % посадового окладу;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату секретарю судового засідання ОСОБА_1 надбавки за вислугу років державної служби з 1 січня 2024 року відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату секретарю судового засідання ОСОБА_1 надбавки за вислугу років державної служби з 08 січня 2024 року відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату секретарю судового засідання ОСОБА_1 грошову допомогу, надану до відпустки відповідно до наказу № 34-в/а від 06.06.2024 року, у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років у розмірі 33 відсотків та надбавки за ранг державного службовця (яка надається до щорічної відпустки).
На обгрунтування позовних вимог зазначає, що при розрахунку надбавки за вислугу років на державній службі Відповідачем було безпідставно застосовано норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та винесено накази від 15.01.2024 року №3-к/а та від 16.01.2024 року №6-к/а "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі", якими Позивачу встановлено надбавку за вислугу років на державній службі на 2024 рік у розмірі 20% та у розмірі 22 % посадового окладу, при тому, що вислуга років Позивача на державній службі становить 10 років 11 місяців.

Ухвалою суду від 19.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач-1, Коростишівський районний суд Житомирської області ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 20.08..2024 р. в електронному кабінеті. Правом на подачу відзиву не скористався. На підставі ч. 4 ст. 159 КАС України судом розцінюється як визнання позову.

До суду надійшов відзив, у якому Відповідач-2 просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що застосування судом норм Закону України №4059-ІХ стосовно нарахування надбавки за вислугу років указаній особі (Позивачу) відповідає нормам чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/7215/24.

Ухвалою суду від 24.03.2026 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що Позивач з 08.04.2013 року призначена на посаду секретаря судових засідань Коростишівського районного суду Житомирської області.
Наказом керівника апарату суду №2-к/а від 05.01.2023 року, відповідно до статті 52 Закону України “Про державну службу”, постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 “Питання оплати праці працівників державних органів”, встановлено, з 08.01.2023 року надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 3 відсотків посадового окладу за 10 років стажу державної служби у розмірі 30 відсотків посадового окладу.
Станом на 01.01.2024 року стаж роботи Позивача на державній службі становить 10 років 11 місяців.

Відповідно до наказу керівника апарату Коростишівського районного суду Житомирської області №3-к/а від 15.01.2024, Позивачу встановлено надбавку за вислугу років з 01.01.2024 року на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу з розрахунку стажу. 
Згідно наказу №6-к/а від 16.01.2024 року Позивачу встановлено з 08.01.2024 року надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу за 11 років стажу державної служби у розмірі 22 відсотків посадового окладу
Крім того наказом №34-в/а від 06.06.2024 року мені надано грошову допомогу у зв`язку з відпусткою в розмірі, передбаченому Законом України “Про державний бюджет України на 2024 рік”
Позивач уважає, що оскаржувані накази у частині встановленого їй розміру надбавки за вислугу років державної служби на 2024 рік є протиправним, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі стосується того, у якому розмірі має бути виплачена Позивачу надбавка за вислугу років на державній службі, а саме передбачена Законом України «Про державну службу» чи абзацом другим 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Організацію судової влади, зокрема загальні питання організаційного забезпечення діяльності судів, визначено в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1402-VIII).
Згідно з частиною 1 статті 150 Закону України № 1402-VIII призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Правовий статус державного службовця та відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 889-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 7 названого Закону державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з частиною 1 статті 46 Закону України № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Відповідно до статті 52 Закону України № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Суд зазначає, що визначальним для розгляду цієї справи є рішення питання про те, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру надбавки за вислугу років: законодавства про державну службу чи про державний бюджет.
Вказане питання вирішувалося під час розгляду зразкової справи № 240/7215/24, за наслідком якого ухвалено постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2026 року, в якій визначені такі ознаки типової справи:
позивач державний службовець місцевого загального суду, якому з 01 січня 2024 року встановлено надбавку за вислугу років на підставі абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу;
відповідачі місцевий загальний суд, наказом якого державному службовцю установлено надбавку за вислугу років з урахуванням правил, передбачених абзацом другим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 3460-IX, та ТУ ДСА, відповідальне за забезпечення фінансування та функціонування місцевого загального суду, у якому працює позивач;
предмет спору розмір надбавки за вислугу років на державній службі за 2024 рік;
спір виник унаслідок обчислення розміру надбавки за вислугу років на державній службі на підставі приписів абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 3460-IX;
предмет позову позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про: визнання протиправним і скасування наказу місцевого загального суду в частині встановлення на 2024 рік щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу; зобов`язання ТУ ДСА нараховувати та виплачувати щомісячну надбавку за вислугу років у 2024 році відповідно до статті 52 Закону України № 889-VIII на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Враховуючи, що справа, яка розглядається, відповідає ознакам типової справи, що визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 року у зразковій справі № 240/7215/24, висновки такої постанови є обов`язковими для суду при ухваленні рішення у цій справі.
У зазначеній постанові висловлені такі узагальнені висновки:
«Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.».

З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 3460-IX, який зупинив дію приписів Закону України № 889-VIII і неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався, а отже, підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів стосовно позивачки, то й підстави для задоволення позову відсутні.
Враховуючи наведене, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, тому задоволенню не належать.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Коростишівського районного суду Житомирської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

25.03.26