Провадження № 2/641/523/2026 	Справа № 641/6758/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 лютого 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зелінської І. В.,
за участю секретаря Земляної А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «Єврокредит» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 у сумі 35 626, 41 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 200 грн. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.12.2019 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №TDB.2019.0991.2740 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «Мегабанк». Підписання Сторонами цього договору вважається одночасно підписанням Правил, у зв`язку з чим Правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з Правилами, Тарифами на послуги Банку, вступають в силу для Сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банка і Клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття Клієнтом пропозиції Банку згідно ст. ст.641,644 ЦК України.
Сторони погодили і відповідач своїм підписом підтвердила, що істотні умови, які є обов`язковими для договору даного виду відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися як у цьому тексті чи додатках, додаткових угодах до нього, так і у Правилах, Тарифах тощо, що у сукупності складає Договір (п. 4.8 Кредитного договору).
Також відповідач своїм підписом підтвердила, що з умовами Договору ознайомлена та згодна (п. 4.8 Кредитного договору).
Відповідно до умов пункту 1.2 Кредитного договору АТ «Мегабанк» на підставі отриманої від ОСОБА_1 заяви-анкети встановленого зразка відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок-1 у гривні, картковий рахунок-2 в доларах США, картковий рахунок-3 в євро та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Картковий рахунок-1 обслуговується за дебетово-кредитною схемою, картковий рахунок-2 та картковий рахунок-3за дебетовою схемою.
Підписом під текстом Кредитного договору ОСОБА_1 підтвердила факт отримання нею картки та ПІН-коду до неї (п. 4.1 Кредитного договору). Згідно розділу 1 Тарифів строк дії картки становить 5 років.
На Картковий рахунок-1 АТ «Мегабанк» надав відповідачу кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, в сумі та на умовах визначених Кредитним договором.
Відповідно до п.2.5 Кредитного договору, розмір доступного ліміту кредитної лінії може бути змінений(збільшений та/або зменшений) в межах максимального ліміту кредитної лінії, у порядку передбаченому Правилами. Сплата процентів, передбачених умовами Договору за користування доступним лімітом кредитної лінії, здійснюється клієнтом у разі його використання (повністю та/або частково) (п. 2.4 Кредитного договору). Нарахування процентів на залишок коштів на карткових рахунках, за користування доступним лімітом кредитної лінії та у разі виникнення заборгованості на суму несанкціонованого овердрафту здійснюється згідно Правил та Тарифів (п. 2.6 Кредитного договору). Розмір процентів за користування кредитом визначений у п. 2.2. Кредитного договору та Тарифах.
У п. 2.2.7 Кредитного договору встановлено кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за Доступним лімітом Кредитної лінії у повному обсязі.
Відповідно до п. 3.1.2 Кредитного договору, при користуванні доступним лімітом кредитної лінії клієнт зобов`язаний: щомісячно, не пізніше розрахункової дати місяця, наступного за звітним, сплатити мінімальний обов`язковий платіж, в т.ч. проценти та інші обов`язкові платежі передбачені Договором, у розмірі, визначеному Тарифами, шляхом забезпечення надходження цих коштів на картковий рахунок-1; погасити заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії до настання кінцевого строку сплати цієї заборгованості.
Розмір обов`язкового мінімального платежу визначений п.8.5 Тарифів.
У подальшому АТ «Мегабанк» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на картковий рахунок-1 відповідача і надавши їй можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Відповідач здійснювала користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з її рахунку.
Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконала.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» був укладений Договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
У п.1 вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.
Новий кредитор ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» набув право вимоги до Боржників за Основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача -боржника за Кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019.
27.12.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» Договір №1/12 про відступлення прав вимоги.
У п. 1 вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного Договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло і право вимоги до відповідача - боржника за Кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019.
ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс», ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача боржника за Кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019, сформованого АТ «Мегабанк» станом на 03.09.2024 (дата укладання Договору №GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість відповідача становить 35626,41 грн, з яких: 9991,51 грн заборгованість за кредитом; 25634,90 грн заборгованість по сплаті відсотків.
Провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Від представника відповідача – адвоката Шовкова О. С. надійшов відзив на позовну заяву згідно якого представник зазначив, що з позовом відповідач не згодна та просить у його задоволенні відмовити повністю. Посилався на те, що немає підстав вважати що відповідача знайомили з правилами обслуговування, на які позивач посилається у позові, що відповідачу надавались Правила, Тарифи, разом зі всіма змінами, додатками. На наданих позивачем правилах відсутній підпис відповідача. Відсутній підпис відповідача і щодо ознайомлення з умовами користування карткою та взагалі щодо видачі їй картки, її номера тощо. У зв`язку з цим, вважає, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Зазначив, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім того, посилався на те, що Умовами договору №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 р. не визначено можливість надання кредиту на інший гривневий рахунок (шляхом використання коштів з іншого рахунку). Позивач стверджуючи, що відповідачу було надано кредит, не надав належних та достатніх доказів того, що надав відповідачу кошти. Сам факт підписання кредитного договору жодним чином не доводить що було виконано зобов`язання та надано кошти відповідачу. Дана обставина може бути підтверджена лише банківською випискою по рахунку. Вказав, що позивачем в якості надання кредитних коштів надано три виписки: виписку за період з 03.12.2022 р. по 03.09.2024 р. по рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , де платником вказано ОСОБА_1 та отримувачем теж вказано ОСОБА_1 . По призначенням платежів вбачається лише нарахування відсотків, а не надання кредитних коштів; виписку за період з 03.12.2019 р. по 02.12.2022 р. по рахунку НОМЕР_3 . По призначенням платежів вбачається лише нарахування відсотків, а не надання кредитних коштів. Також є призначення платежів відповідальність за порушення (отже штрафні санкції, які не стягуються в період дії воєнного стану); виписку за період з 03.12.2019 р. по 02.12.2022 р. по рахунку НОМЕР_3 . По призначенням платежів вбачається лише нарахування перенесення банком відсотків, а не надання кредитних коштів. Таким чином, вказує, що з наданих виписок вбачається, що вони не відносяться до предмету позову, стягненню коштів за договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 р., так як це виписки за іншими рахунками, ніж визначено умовами договору, пунктами 1.2, 1.4. та 2.1 (№UA533516290000002620320202881). Крім того, з даних виписок не вбачається надання банком відповідачу коштів. Відповідач же зазначає, що нею не отримувались кредитні кошти за даним договором. Вказав, що позивачем не надано взагалі будь-який розрахунок заборгованості, з якого б вбачалось коли та в якому розмірі надані (витрачені) кредитні кошти, - дати, суми. Також посилався на те, що позивачем не надано будь-який розрахунок відсотків, з якого б вбачалось яким чином нараховані відсотки, за який період, за якою відсотковою ставкою, з якої суми заборгованості. Надана ж позивачем «Довідка-розрахунок заборгованості» не містить власне жодного розрахунку, зазначення періодів, відсоткових ставок тощо. Також довідка не містить підпису, лише проставлення відбитку факсиміле, про застосування кого немає домовленості в умовах договору. Дана довідка-розрахунок в жодному разі не може бути сама по собі доказом наявності заборгованості та руху коштів. Розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей про передачу в дійсності коштів позичальнику в кредит, являється лише вираженням позиції позивача, яку в установленому процесуальним законом порядку необхідно довести належними доказами. Зазначив, що в матеріалах справи відсутня банківська виписка, яка б підтверджувала перерахування кредитних коштів відповідачу (витрачання нею таких коштів абощо), отже підстави для ствердження про надання їй коштів, - відсутні. Надані ж позивачем виписки відносяться до інших рахунків ніж визначений умовами договору та не містять даних щодо надання відповідачу кредитних коштів. На підставі викладеного посилався, що належні докази підписання договору, виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, отримання відповідачем зазначених коштів в матеріалах відсутні, позивач їх не надав, а отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є не обґрунтованим, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Щодо нарахування відсотків, представник відповідача зазначив, що в позовній заяві позивач просить стягнути відсотки у дуже значному розмірі, який перевищує більш ніж вдвічі вказане ним тіло кредиту. Надання відповідачу кредитних коштів позивачем не доведено та відповідач заперечує їх отримання в рамках даного договору. Разом з цим, позивач не надав розрахунку відсотків які просить стягнути, не зазначає періоду, відсоткової ставки. Вказав на нарахування позивачем відсотків поза межами строку кредитування. Щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 11200 грн, представник відповідача зазначив, що заявлений розмір витрат є завищеним та неспівмірним зі складністю справи. Посилався на те, що позовна заява про стягнення заборгованості є досить типовою і не потребує значного обсягу роботи, часу та зусиль щодо її складання. На підставі викладеного, просив зменшити розмір витрат на надання професійної правової допомоги до 1000 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач та її представник – адвокат Шовков О. С. у судове засідання також не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представником було подано до суду заяву, згідно якої, останній просив здійснювати розгляд справи без його участі та участі відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.
03.12.2019 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір №TDB.2019.0991.2740 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
Відповідно до п. 1.4 договору Банк має право надавати Клієнту на Картковий рахунок-1 кредит (встановити Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії) в сумі та на умовах, визначених договором. Кредит використовується Клієнтом на споживчі цілі. Операції за Картковим рахунком-1 проводяться з урахуванням встановленого Доступного ліміту кредитної лінії.
Згідно з п. 2.1 договору Банк може надавати Клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку-1 платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачу йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах Доступного ліміту кредитної лінії.
Відповідно до п. 2.2 договору встановлено наступні умови кредитування: тип кредиту кредитування рахунку (кредитна лінія); максимальний ліміт кредитної лінії 200000,00 грн; пільговий період для нарахування процентів по заборгованості, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах до 62 днів; процентна ставка за користування Доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах у пільговий період з дати першого зняття коштів (фіксована) 0,0001% річних; процентна ставка за користування Доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах (фіксована) та процентна ставка за користування Доступним лімітом кредитної лінії по операціям зняття готівки з термінальних пристроїв (фіксована) 56,00% річних за тарифом todobank та 48,00% за тарифом todobank+; кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за Доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі 02.12.2020; реальна річна процентна ставка 87,30% за тарифом todobank та 73,30% за тарифом todobank+; загальна вартість кредиту на дату укладення договору273293,00 грн за тарифом todobank та 263391,00 грн за тарифом todobank+.
Відповідно до п. 4.1 договору підписавши цей договір Клієнт підтверджує, що один примірник цього договору із додатками, Картка та ПІН-код до неї, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, ним отримані під підпис. З реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту на дату укладання договору, у письмовій формі ознайомлений.
Положеннями п. 5.1, п. 5.2 договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитною лінією, Клієнт, на письмову вимогу Банку, у строк зазначений у вимозі, сплачує на користь Банку суму боргу, з урахуванням індексу інфляції (тільки у випадку якщо індекс інфляції більше одиниці), а також відповідно до ст. 625 ЦК України, 80,00% річних від простроченої суми за весь період прострочення. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитною лінією, Клієнт на письмову вимогу Банку, у строк зазначений у вимозі, сплачує на користь Банку суму боргу, з урахуванням індексу інфляції (тільки у випадку, якщо індекс інфляції більше одиниці), а також відповідно до ст. 625 ЦК України, 80,00% річних від простроченої суми за весь період прострочення.
Згідно з п. 7.1 договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним.
Відповідач одержала та використовувала кредитні кошти, про що свідчать виписки про рух коштів по картці по особовому рахунку ОСОБА_1 .
Позивачем надано Заяву-анкету на відкриття рахунку та видачу платіжної картки від 03.12.2019, Паспорт споживчого кредиту, тарифний пакет «todobank», які підписані відповідачем ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019, станом на 03.09.2024 відповідач має заборгованість в сумі 35626,41 грн, з яких: 9991,51 грн заборгованість за кредитом; 25634,90 грн заборгованість по сплаті відсотків.
Згідно з протоколом електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 до переможця електронного аукціону ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» перейшов пул активів (майна), належного АТ «Мегабанк», а саме права вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, дебіторська заборгованість фізичних осіб та майнові права за дебіторською заборгованістю у кількості 20054 од.
03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» було укладено договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 1 договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.
Згідно з п. 2 договору №GL1N426240 від 03.09.2024 після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України.
Згідно зі змістом платіжної інструкції №66895 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» сплатило АТ «Мегабанк» 23425777,00 грн в якості оплати за лот №GL1N426240 відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024.
Відповідно до Витягу додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03.09.2024 «Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та Боржників/Дебіторів за такими договорами», ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 35626,41 грн, з яких: 9991,51 грн заборгованість за кредитом; 25634,90 грн заборгованість по сплаті відсотків.
27.12.2024 між ТОВ «ФК Єврокредит» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» було укладено договір №1/12 про відступлення прав вимоги.
Відповідно до п. 1 договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.
Відповідно до платіжної інструкції №1074 від 27.12.2024 ТОВ «ФК «Єврокредит» сплатило ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» 8030000,00 грн в рахунок оплати згідно договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024.
23.05.2025 ТОВ «ФК «Єврокредит» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклали Додаткову угоду №1 до договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, за якою п. 4 договору викладено у новій редакції. Всі інші умови договору залишаються без змін.
Згідно з Витягом з додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27.12.2024 «Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та Боржників/Дебіторів за такими договорами» ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 35626,41 грн, з яких: 9991,51 грн заборгованість за кредитом; 25634,90 грн заборгованість по сплаті відсотків.
За правилами ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно дост.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правилами ч. 1 ст.1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Положеннями ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.
Положеннями ст.610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
Як убачається з матеріалів справи, між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року шляхом його власноручного підписання.
У вказаному Договорі, укладеному між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 були погоджені всі істотні умови договору. Також матеріали справи містять належні докази того, що АТ «Мегабанк» виконав свої зобов`язання за Договором, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Картковий рахунок Клієнта і надавши їй можливість користуватись кредитними коштами у межах Доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. Відповідач, у свою чергу, користувалася кредитними коштами, що підтверджується виписками з її особового рахунку, відкритими відповідачу в АТ «Мегабанк».
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 57, 60-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).
Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.
Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
З наведеного вбачається, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Доводи представника відповідача з приводу того, що надані позивачем виписки не відносяться до предмету позову, судом не приймаються до уваги, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, зокрема, такі містять, в тому числі, виписку по рахунку відповідача, НОМЕР_4 , відкритого у гривні, на виконання вимог п. 1. 2 Договору.
Позивачем разом з позовною заявою надано виписки по рахунках відповідача, в яких відображені як зарахування кредитних коштів, так і використання відповідачем коштів у межах встановленого йому кредитного ліміту.
Надані позивачем докази є належними та достатніми для висновку про виконання кредитором АТ «Мегабанк» свого обов`язку за кредитним договором.
Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України.
Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» від АТ «Мегабанк» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року на підставі договору №GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024.
27.12.2024 до ТОВ «ФК Єврокредит» від ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року на підставі Договору №1/12 про відступлення прав вимоги.
Правилами ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначене свідчить про те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки це не буде спростовано, зокрема на підставі судового рішення.
Доказів на підтвердження того, що кредитний договір №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року є нікчемним або у встановленому законом порядку визнаний недійсним матеріали справи не містять, а відтак ТОВ «ФК Єврокредит» є належним позивачем у даній справі.
За правилами ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, як це закріплено положеннями ст. 599 ЦК України.
Положення ст. 610 ЦК України унормовують, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з вимогами ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
З огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови вказаного вище Договору №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 9991, 51 грн.
Що стосується позовних вимог ТОВ «Єврокредит» про стягнення з відповідача процентів в сумі 25634, 90 грн, то суд керується таким.
Як це закріплено вимогами ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Як убачається зі змісту Кредитного договору №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року, його умовами сторонами погоджено базову процентну ставку у розмірі 56%, пільговий період складає 62 дні, відтак, сторонами узгоджені проценти за правомірне користування чужими коштами.
Водночас, після закінчення строку кредитування відповідач бере на себе зобов`язання сплатити проценти за неправомірне користування чужими коштами та відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, якими закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Отже, регулятивна норма ч. 1ст. 1048 ЦК України та охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно.
Відтак, якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема, настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним.
Крім того, якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачу нараховано заборгованість за процентами за Кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року сумі 25634, 90 грн.
Натомість, суд, перевіривши заявлений позивачем до стягнення з відповідача ОСОБА_1 процентів в сумі 25634,90 грн, доходить висновку, що він не повністю відповідає положенням чинного законодавства, з огляду на таке.
Так, як це убачається з умов Кредитного договору №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року, строк кредиту становить 12 місяців. Таким чином, строк кредитування сплив 03.12.2020 року.
Матеріали справи не містять підтверджень про наявність умов договору щодо порядку пролонгації строку кредитування.
Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації за кредитом.
Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 03.12.2020 року.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Оскільки, договором встановлений строк кредиту 12 місяців (до 03.12.2020), тому суд вважає правомірним нарахування процентів саме до 03.12.2020, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору, та зазначає, що проценти нараховані до 03.12.2020 складають 4706, 82 грн (відповідно до виписки по рахунку) які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги з в частині стягнення з відповідача процентів підлягають частковому задоволенню в сумі 4706, 82 грн.
Між тим, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
У відзиві на позов представник відповідача висловив сумнів щодо правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, проте свого розрахунку не надав.
Разом з тим, Верховним Судом неодноразово наголошувалось, що незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Вказана позиція суду узгоджується також з висновками Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15-ц (провадження № 61-283св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц (провадження № 61-20113св18), від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19.
Беручи до уваги наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Єврокредит» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь ТОВ «ФК Єврокредит» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року в сумі 14698,33 грн, яка складається з: 9991, 51 грн- заборгованість за кредитом, 4706, 82 грн- заборгованість по сплаті відсотків.
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача у сумі 993,18 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11200 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 1статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст.1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 вказаного вище Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, як це унормовано положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Так, судом встановлено, що 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Єврекредит» та АО «Альянс ДЛС» укладено договір про надання правничої допомоги № 1/07, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання клієнта, а клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду.
У п. 3.2 Договору встановлено, що сума гонорару за надання послуг по стягненню Заборгованості з Боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку №2 до цього Договору, та зазначається Об`єднанням в Акті приймання-передачі наданих послуг.
21 липня 2025 року ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» підписали «Реєстр Боржників», згідно з яким на виконання умов п. 2.1 Договору, Клієнт передав, а Адвокат отримав в роботу наступний Реєстр прав вимог щодо наступних Боржників: номер кредитного договору №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року, боржник ОСОБА_1 , заборгованість за основним боргом 9991, 51 грн, заборгованість за відсотками 25634, 90 грн, загальна сума заборгованості 35626, 41 грн.
14 серпня 2025 року між ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» підписано «Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги» №12135506, підписанням якого сторони підтвердили, що Адвокат надав Клієнту наступні послуги: 1) проведення юридичного та фінансового аналізу боржника ОСОБА_1 1200 грн; 2) складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 10000 грн. Загальна сума 11200 грн.
Враховуючи заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, часткове задоволення позовних вимог, характер виконаних робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, в межах подання розгляду та вирішення позовної заяви, критерію необхідності подання відповідних документів, значимості таких дій у справі, та витраченого часу представником у даній справі, суд приходить до висновку про стягнення витрат на правничу допомогу та зменшення розміру таких до 2 000 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Єврокредит».
Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 141, 247, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» заборгованість за кредитним договором №TDB.2019.0991.2740 від 03.12.2019 року в розмірі 14698 (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн 33 (тридцять три) коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» витрати по сплаті судового збору у розмірі 993 (дев`ятсот дев`яносто три) грн 18 (вісімнадцять) коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит», ЄДРПОУ 40932411, місце знаходження: м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, оф. 105.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І.В.Зелінська