ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року	справа № 380/16538/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 01.07.2025 № 134550033262;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу та до стажу для обчислення вислуги років відповідно до пункту “б” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” періоди роботи з 20.12.2008 по 14.10.2011, з 01.12.2011 по 15.11.2012, з 27.11.2012 по 31.10.2013, з 10.12.2013 по 28.04.2014, з 03.12.2014 по 06.11.2015, з 23.11.2015 по 28.05.2016, з 01.12.2016 по 15.05.2017, з 04.12.2017 по 10.05.2018 та призначити пенсію за вислугу років з дня звернення - 24.06.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з дня призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 здійснити обчислення розміру пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату: № 15/332 від 11.04.2004, яка видана ЗАО “Полярна геофізична експедиція” про заробітну плату з грудня 2008 по квітень 2014 включно; від 17.01.2022 № 79/30, яка видана ПАО “Геотек Сейсморазвєдка” про заробітну плату з грудня 2014 по травень 2017 включно; від 04.10.2021 № 307, яка видана ОАО “Сєвєргеофізика” про заробітну плату з грудня 2017 по травень 2018 включно.
Ухвалою від 14.08.2025 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 24.06.2025 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, 01.07.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (за принципом екстериторіальності) прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 01.07.2025 № 134550033262 у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, подав відзив на позовну заяву від 01.09.2025 (вх. № 70393), у якому зазначає, що відповідно до принципу екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та прийнято рішення від 01.07.2025 № 134550033262 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону №1788, зв`язку з відсутністю стажу роботи не менше 26 років 6 місяців та спеціального стажу роботи 12 років 6 місяців. Просить у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 24.06.2025 подав заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
За принципом екстериторіальності документи позивачки розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 01.07.2025 № 134550033262 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.
У рішенні, зокрема, вказано, що «за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 23 роки 10 місяців 01 день.
За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу та пільгового періоду за вислугу років не зараховано періоди роботи згідно довідок:
- від 28.04.2014 № 523-11, виданої ЗАО полярною геофізичною експедицією (ЯмалоНенецкая АО) з 20.12.2008 по 14.10.2011, з 01.12.2011 по 15.11.2012, з 27.11.2012 по 31.10.2013, з 10.12.2013 по 28.04.2014;
- від 07.10.2021 № 306/3с, виданої Публічним акціонерним товариством «Геотек сейсморазвєдка» (м.Тюмень) з 03.12.2014 по 06.11.2015 з 23.11.2015 по 28.05.2016, з 01.12.2016 по 15.05.2017;
- від 04.09.2021 №2047, виданої Відкритим акціонерним товариством Сєвєрноє геофізичне підприєсмство «Сєвєргеофізика» (м. Ухта, республіка Комі) з 04.12.2017 по 10.05.2018, оскільки заявник в ці періоди працював на підприємствах, які розташовані на території російської федерації. У зв`язку з припиненням з 19.06.2023 для України участі в Угоді про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка набула чинності з 13.03.1992 при визначенні прав громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації до страхового стажу не зараховуються періоди роботи(служби) на території РРФСР після 31.12.1991.
Не зараховано період роботи в Португалії, згідно Формуляру для зв`язку щодо заяви на призначення пенсії за період з 19.05.2001 по 30.02.2005, оскільки відсутній супровідний документ Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України.
Пільговий стаж особи за вислугу років становить 08 років 05 днів, який зараховано згідно довідки уточнюючої особливий характер роботи або умов праці, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років від 21.08.2013 № 519, виданої Державним геофізичним підприємством «Укргеофізика» Державної служби геології та надр України, а саме по періодам: з 01.04.1989 по 17.11.1989, з 01.02.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993 по 15.11.1993, з 22.02.1994 по 30.06.1994, з 21.05.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2006 по 31.12.2006, з 01.03.2007 по 31.12.2007, з 14.01.2008 по 31.10.2008».
Враховуючи вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області прийняло рішення № 134550033262 від 01 липня 2025 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону № 1788, зв`язку з відсутністю стажу роботи не менше 26 років 6 місяців та спеціального стажу роботи 12 років 6 місяців.
Вважаючи рішення відповідача щодо відмови в призначення пенсії протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003, іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Статтею 2 Закону України “Про пенсійне забезпечення” встановлено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 51 Закону України “Про пенсійне забезпечення” пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Згідно з п. 2-1 Прикінцевих положень Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до п. “б” ст. 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.
Статтею 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд встановив, що органами Пенсійного фонду України позивачу не зараховано до страхового стажу та пільгового періоду за вислугу років період роботи позивача з 20.12.2008 по 14.10.2011, з 01.12.2011 по 15.11.2012, з 27.11.2012 по 31.10.2013, з 10.12.2013 по 28.04.2014, з 03.12.2014 по 06.11.2015, з 23.11.2015 по 28.05.2016, з 01.12.2016 по 15.05.2017, з 04.12.2017 по 10.05.2018, оскільки підприємства знаходиться на території російської федерації.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі та із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Згідно з оскарженим рішенням відповідач не зарахував до страхового стажу позивача вказані періодів роботи з огляду на те, що російською федерацією розірвано Угоду про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у сфері Пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Надаючи оцінку викладеним вище доводам суб`єкта владних повноважень, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали на території російської федерації, регулювалися Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають. Ця угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди). Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу.
Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Суд зазначає, що хоч російська федерація припинила участь російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, однак у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.
При цьому позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Як слідує з матеріалів справи, спірні періоди роботи позивача підтверджуються записами його трудової книжки.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, тому відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні спірних періодів.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 01.07.2025 № 134550033262 про відмову у призначенні пенсії, є протиправним.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Херсонській області.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу та призначення позивачу пенсії за вислугу років має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що необґрунтовано прийняв рішення про відмову у призначенні такої пенсії, яким, у даному випадку, є ГУ ПФУ в Херсонській області.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.
Суд установив, що відповідачем безпідставно не зарахований до стажу позивач період роботи з 20.12.2008 по 14.10.2011, з 01.12.2011 по 15.11.2012, з 27.11.2012 по 31.10.2013, з 10.12.2013 по 28.04.2014, з 03.12.2014 по 06.11.2015, з 23.11.2015 по 28.05.2016, з 01.12.2016 по 15.05.2017, з 04.12.2017 по 10.05.2018, тому необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу та пільгового періоду за вислугу років позивача період роботи з 20.12.2008 по 14.10.2011, з 01.12.2011 по 15.11.2012, з 27.11.2012 по 31.10.2013, з 10.12.2013 по 28.04.2014, з 03.12.2014 по 06.11.2015, з 23.11.2015 по 28.05.2016, з 01.12.2016 по 15.05.2017, з 04.12.2017 по 10.05.2018, як такий, що має бути врахований при вирішенні питання про призначення пенсії за віком.
Водночас, щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію пенсію за вислугу років та здійснити обчислення розміру пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату, суд зазначає таке.
Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі № 818/985/18 та від 26.12.2019 у справі № 810/637/18.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.
У даному випадку без зарахування органами Пенсійного фонду відповідним рішенням спірних періодів до стажу позивача, є передчасним вирішення питання призначення пенсії.
З метою належного захисту прав позивача в цій частині позовних вимог, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 про призначення пенсії за вислуги років відповідно до пункту “б” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з урахуванням правової оцінки суду.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ЄДРПОУ 21295057) про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 01.07.2025 № 134550033262 про відмову у призначенні пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу та пільгового періоду за вислугу років ОСОБА_1 період роботи з 20.12.2008 по 14.10.2011, з 01.12.2011 по 15.11.2012, з 27.11.2012 по 31.10.2013, з 10.12.2013 по 28.04.2014, з 03.12.2014 по 06.11.2015, з 23.11.2015 по 28.05.2016, з 01.12.2016 по 15.05.2017, з 04.12.2017 по 10.05.2018.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 про призначення пенсії за вислуги років відповідно до пункту “б” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з урахуванням правової оцінки суду.
5. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1211,20 грн судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 18.03.2026.

Суддя Кедик М.В.