Справа № 149/3796/25
Провадження № 22-ц/801/1000/2026
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	Справа № 149/3796/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.
за участю секретаря судового засідання: Кахно О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 149/3796/25 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою представника позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" на Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2026 року про залишення позову без розгляду, постановлену в складі судді Робак М. В., 

встановив:

20.11.2025 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 16.02.2026 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути відповідні недоліки позову та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали суду. Ухвалу отримано 18.02.2026
20.02.2026 до суду надійшла заява в якій АТ КБ "ПРИВАТБАНК" повідомляє про відмову в усуненні зазначених судом недоліків.
Виходячи з зазначеного, станом на 24.02.2026 року недоліки позовної заяви не усунуто.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2026 року позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду. 
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що оскільки недоліки позовної заяви не усунуто, тому позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі ч.11 ст.187 ЦПК України.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, зазначаючи що оскаржувана ухвала є необ`єктивною, необґрунтованою та винесеною із грубим порушенням норм процесуального законодавства. Оскільки предметом позову в даній справі є стягнення кредитної заборгованості за кількома договорами. Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», такі вимоги мають виключно майновий характер. Порядок визначення ціни позову у справах з кількома вимогами чітко врегульовано процесуальним законом. Так, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох майнових вимог, — загальною сумою всіх вимог
У апеляційній скарзі просить ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2026  року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ткаченко Т.В. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили суд залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.
21 квітня 2026 року представник позивача надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у відсутність їх представника.
Згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки недоліки позовної заяви не усунуто, тому позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі ч.11 ст.187 ЦПК України.
Апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.
Зі змісту позовної заяви та її вимог встановлено, що предметами спору у даній справі є два окремих договори: кредитний договір №б/н від 18.12.2020 року, заборгованість за яким становить 10990,90 грн.; кредитний договір № б/н від 01.04.2024 року, заборгованість за яким становить 24510,56 грн.
Предметом позову в даній справі є стягнення кредитної заборгованості за кількома договорами. Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», такі вимоги мають виключно майновий характер. Порядок визначення ціни позову у справах з кількома вимогами чітко врегульовано процесуальним законом. 
Так, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох майнових вимог, — загальною сумою всіх вимог. Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, що була викладена у постанові від 03.12.2020 по справі № 806/1036/18, згідно до якої касаційний суд самостійно обрахував розмір ціни позову та виклав існуючу тривалий час позицію: “25. У позовах, що складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог. Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.” Вимога сплачувати судовий збір за кожну вимогу окремо (згідно з ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір») стосується виключно немайнових вимог. Застосування цього правила до майнових вимог суперечить ст. 176 ЦПК України. 
Суд повинен враховувати загальну ціну позову при визначенні розміру судового збору та не вимагати сплатити за кожну майнову вимогу судовий збір в розмірі не менше мінімального. 
Як зазначено у частині 2 статті 4 Закону “Про судовий збір” розмір судового збору за подання позову майнового характеру розраховується як певний відсоток (наразі 1,5%) від ціни позову. Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, Позивач визначив ціну позову як суму заборгованості за двома договорами: 10 992,90 грн + 24 510,56 грн = 35 503,46 грн. 
Судовий збір сплачено саме виходячи із цієї загальної ціни позову, з дотриманням вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (щодо ставки та застосування коефіцієнту 0,8 для Електронного суду). 
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжним документом, доданим до матеріалів позовної заяви.
Наведене свідчить, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та норм Закону “Про судовий збір” та перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
Отже, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, тому вказана ухвала суду підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу представника позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" - задовольнити.
Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська