Справа № 190/2574/25
Провадження №2/190/577/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року  м.П”ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді  Фирси Ю.В.,
за участю секретаря   Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 03 грудня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua), якийс є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем позикодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладений Договір про споживчий кредит №72888231, за умовами якого відповідачу наданий кредит на суму 5000,00 грн., строком на 365 днів, проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду становить 1,00% за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
10.11.2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС » укладено договір №10-11/25 відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором №72888231 від 03.12.2024 року.
Відповідач свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 18800,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13300,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 500,00 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку.
15 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» від позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №72888231 від 03.12.2024 року у загальному розмірі 6100,00 грн., з яких 5000,00 – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 1100,00 грн. – заборгованість за процентами (проценти нараховані за період з 03.12.2024 року по 11.03.2025 року) /а.с. 195-197/. Крім того, просять стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9000,00 грн./а.с.195/.
Позивач ТОВ «Факторинг партнерс» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву, згідно якої просять справу розглядати без участі їх представника, заяву про зменшення позовних вимог підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що кредитні кошти були отримані нею на прохання її майбутнього чоловіка ОСОБА_2 , який перебував на фронті. 12 березня 2025 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем, а тому нарахування відсотків по кредиту є порушенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також просила відмовити в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вказана сума є неспівмірною зі складністю справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 03 грудня 2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №72888231, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов`язання надати, а відповідач отримати кредит та зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом у порядку встановленому цим договором. За умовами кредитного договору відповідачу надані кредитні кошти у сумі 5000,00 грн., строком на 365 днів, який починається з 03.12.2024 року та закінчується 02.12.2025 (включно), складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду (п.п. 2.2., 2.3. Договору). 
Відповідно до п. 2.6 Договору Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгово) періоду нараховуються дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі – 365 % річних (денна процентна ставка -1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду.
Відповідно до п. 2.6 Договору Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі – 365 % відсотків річних (денна процентна ставка -1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Договір про споживчий кредит № 72888231 від 03.12.2024 року підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором- “MjY5YmMw» /а.с.6-26/.
17 грудня 2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладений  додатковий договір про пролонгацію №1/72888231 до договору про споживчий кредит №72888231 від 03.12.2024 року, яким сторони погодили продовжити дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 31.12.2024 року. Дисконтний (пільговий) період складає 29 днів. Поточний період складає 336 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 02.12.2025 року. Додатковий договір про пролонгацію №1/72888231 від 17.12.2024 року підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором « YzNmM2Qx»/а.с. 28-36/. 
31 грудня 2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладени додатковий договір про пролонгацію №2/72888231 до договору про споживчий кредит №72888231 від 03.12.2024 року, яким сторони погодили продовжити дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 14.01.2025 року. Дисконтний (пільговий) період складає 43 днів. Поточний період складає 322 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 02.12.2025 року. Додатковий договір про пролонгацію №2/72888231 від 31.12.2024 року підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором « YTI3MDZj»/а.с. 38-46/. 
15 січня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладени додатковий договір про пролонгацію №3/72888231 до договору про споживчий кредит №72888231 від 03.12.2024 року, яким сторони погодили продовжити дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 29.01.2025 року. Дисконтний (пільговий) період складає 58 днів. Поточний період складає 307 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 02.12.2025 року. Додатковий договір про пролонгацію №3/72888231 від 15.01.2025 року підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором « YWE1ZTk4»/а.с. 48-56/. 
30 січня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладений  додатковий договір про пролонгацію №4/72888231 до договору про споживчий кредит №72888231 від 03.12.2024 року, яким сторони погодили продовжити дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 13.02.2025 року. Дисконтний (пільговий) період складає 73 днів. Поточний період складає 292 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 02.12.2025 року. Додатковий договір про пролонгацію №4/72888231 від 15.01.2025 року підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором «MmZmMGM2»/а.с. 58-66/. 
17 лютого 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладений додатковий договір про пролонгацію №5/72888231 до договору про споживчий кредит №72888231 від 03.12.2024 року, яким сторони погодили продовжити дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 03.03.2025 року. Дисконтний (пільговий) період складає 91 днів. Поточний період складає 274 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 02.12.2025 року. Додатковий договір про пролонгацію №5/72888231 від 17.02.2025 року підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором «ZTdhYmE4»/а.с. 68-76/. 
Відповідно до квитанції №43324-87952-47643 через ТОВ «ПрофітГід» 02.12.2024 року о 17:59:55 здійснено переказ грошових коштів у сумі 5000,00 грн., платник – ТОВ «ЕКО ФІН», Отримувач – власник платіжної картки № НОМЕР_1 , номер договору 2113714010715, на номер карти № НОМЕР_2 , № операції 72888231_1733248794 /а.с. 102 зв.бік/.
10 листопада 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-11/25, у відповідності до умов якого ТОВ «ЕКО ФІН» передає/відступає ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «ЕКО ФІН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників/а.с. 107-111/ .
Відповідно до акта прийому - передачі Реєстру Боржників від 10.11.2025 року за Договором №10-11/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.11.2025 року/а.с. 117/, Витягу з Реєстру боржників до договору №10-11/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.11.2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №72888231 від 03.12.2024 року (порядковий номер 24) на суму 18300 грн. /а.с.119/.
Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором № 72888231 від 03.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 11.03.2025 року складає 6100 грн, з яких: 5000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1100,00 грн. – заборгованість за відсотками /а.с.106/.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 уклавши кредитний договір № 72888231 від 03.12.2024 року в електронній формі шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилась з умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому на думку суду , цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Однак, отримавши кредитні кошти за вказаним договором, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, не повернула у передбачений договором строк тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами. Тому зважаючи на умови укладеного договору, у відповідача виник обов`язок повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів, що і дає підстави для задоволення позову.
Щодо посилання відповідача на неправомірність нарахування відсотків за кредитним договором, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено,що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
З аналізу вказаної норми права вбачається, що пільги щодо нарахування відсотків та штрафних санкцій за договорами кредиту мають такі категорії військовослужбовців:
- які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову;
- інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції або у відсічі збройної агресії рф проти України.
Так, 12 березня 2025 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , після чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_4 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 від 04.03.2026 року головний сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією з 25.02.2022 року по теперішній час.
За обставин цієї справи чоловік відповідача ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією з 25.02.2022 року, та шлюб з ним укладено 12 березня 2025 року.
Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором № 72888231 від 03.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 11.03.2025 року складає 6100 грн, з яких: 5000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1100,00 грн. – заборгованість за відсотками /а.с.106/.
Отже, беручи до уваги, що позивач просить стягнути відсотки по кредиту станом 11.03.2025 року, з 12.03.2025 року нарахування відсотків по кредиту на відповідача ОСОБА_1 не здійснювалося, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами в розмірі 1100 грн. ( з врахуванням відповідних норм) - підлягають задоволенню.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України визначено порядок визначення розміру витрат, пов`язаних з правничою допомогою.
На підтвердження надання правничої допомоги та її розміру позивачем надано: договір про надання правчиної допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 105 від 11.11.2025 року, витяг з акту № 22 про надання юридичної допомоги від 24.11.2025 року.
Враховуючи надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, суд доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог щодо необхідності вирішення питання щодо розподілу таких витрат. 
Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат, суд зазначає наступне.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. 
Виходячи зі встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними, між тим розмір таких витрат, який підлягає стягненню з відповідача слід зменшити до 4 000,00 грн., зважуючи на ціну позову, категорію справи, зміст наданих послуг, а також той факт, що відповідач у справі є споживачем кредитних послуг, і по відношенню до позивача знаходиться у більш вразливому положенні, і стягнення правничої допомоги у розмірі заявленому позивачем, враховуючи розмір стягнутого боргу, стане для відповідача непосильним тягарем. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.
Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, 03150 м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6 оф. 521) заборгованість за кредитним договором № 72888231 від 03 грудня 2024 року у розмірі 6100 (шість тисяч сто) грн. 00 коп. з яких 5000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1100,00 грн. – заборгованість за відсотками, сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правчину допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя    Ю.В. Фирса