Справа № 541/4636/25
Номер провадження 2-а/541/4/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
02 березня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вірченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги наступним. 21 листопада 2025 року відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6199108, згідно якої позивач допустив порушення ПДР України, та прийнято рішення про накладення штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП в сумі 3 400 грн. Позивач вважає, що постанова не відповідає дійсним обставинам справи і підлягає скасуванню, оскільки він не позбавлений права керування транспортними засобами та має посвідчення водія відповідної категорії. 21 листопада 2025 року поліцейські не перевіряли наявність у нього посвідчення водія, відбулось механічне винесення постанови без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Просив оскаржувану постанову визнати протиправною та скасувати.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без їх участі, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав (а.с. 57). 
Представник ГУНП у Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. Зазначені в постанові правопорушення зафіксовані на бодікамеру, поліцейські діяли в межах посадових обов`язків, виявили правопорушення та склали протокол. На його думку факт вчинення правопорушень є доведеним, підстави для скасування постанови відсутні. Позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові (а.с. 27-32).
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 21 листопада 2025 року серії ЕНА № 6199108, складеної інспектором Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Красюком Б.В., 21 листопада 2025 року о 22 год 42 хв. в м. Миргороді по вул. Гурамішвілі, 3 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, ч. 2 ст. 126 КУпАП. При цьому водій не ввімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку руху, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України, не мав поліса обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно зі ст. 36 КУпАП позивачу призначено штраф в розмірі 3 400 грн (а.с. 9).
У відповідності з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до с. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн на підставі ст. 36 КУпАП за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. 
Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою адміністративну відповідальність.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень відповідачем до відзиву на позовну заяву надано оптичний диск із відеозаписами з бодікамер поліцейських, із якого не можливо візуально встановити, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортним засобом, оскільки на відео не зафіксований зазначений факт.
Посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 видано ДАФ ГУ-УМВС України м. Миргород 15 квітня 2005 року (а.с. 8).
В повідомленні Територіального сервісного центру МВС № 5344 (ТСЦ 5344) від 11 лютого 2026 року № 31/32/5344-2973-2026 зазначено, що згідно наявних даних Єдиного державного реєстру МВС посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2005 року, видане на ім`я ОСОБА_1 , було вилучено 30 червня 2019 року; після успішного складення іспитів 30 листопада 2019 року ОСОБА_1 було повернуто вказане посвідчення водія (а.с. 56).
З огляду на зазначене суд вважає недоведеним факт вчинення ОСОБА_1 порушень, вкзкних в оскаржуваній постанові.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а провадження по справі необхідно закрити. 
По даній справі позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 484,48 грн.
Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи норми діючого законодавства та матеріали справи, з відповідача ГУНП в Полтавській областіна користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 484,48 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд 

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 21 листопада 2025 року серії ЕНА № 6199108 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн за вчинення правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, скасувати. 
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Полтавській області (ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 485 (чотириста вісімдесят п`ять) грн 50 коп.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя:	  	О. М. Вірченко