ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року	Львів	Справа № 140/154/25 пров. № А/857/25652/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Хобор Р.Б.,
суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року, що ухвалив суддя Андрусенко О.О. у м. Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 140/154/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Паливно-торгова фірма „Центр” до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю „Паливно-торгова фірма „Центр” звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2024 року № 0352020705 на суму 36 060,92 грн та податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2024 року № 0351510902 на суму 301 000,00 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ГУ ДПС у Волинській області 19.11.2024, на підставі наказу № 3926-п “Про проведення фактичної перевірки ТОВ “ПТФ “Центр” від 18.11.2024, провело фактичну перевірку АЗС № 2 з магазином, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Устилуг, вулиця Володимирська 2б, де здійснює господарську діяльність суб`єкт господарювання ТзОВ “ПТФ “Центр”, за результатами якої був складений акт перевірки від 28.11.2024 № 03/33195/09- 02/44613659.
На підставі вищевказаного акту перевірки, прийнято податкове повідомлення-рішення № 0352020705 від 27.12.2024, яким застосовано до підприємства штрафні санкції, за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі – Закон № 265/95-ВР) на суму 36060,92 грн.
ТзОВ “ПТФ “Центр” вказує, що у наказі про проведення фактичної перевірки відсутня будь-яка згадка про наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. 
Крім того, у наказі про проведення фактичної перевірки поряд з посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України не зазначено одної з двох фактичних підстав для призначення перевірки, що не відповідає критерію “мінімальної достатності”, в розумінні абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки та вказує на оформлення наказу з істотним порушенням вимог чинного законодавства.
Також позивач зазначає, що наказ про проведення перевірки не містить відомостей про конкретний період діяльності підприємства, який буде перевірятись, що створює для позивача правову невизначеність.
Що стосується порушень пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР позивач вказує, що визначальною ознакою розрахункової операції є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо та факт реалізації товарів (послуг), а необхідною умовою для застосування санкцій, передбачених пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є зафіксований факт одержання від покупця грошових коштів за товар (послугу) в результатів переходу права власності на такий товар (послугу) за результатами його реалізації, та, відповідно, непроведення такої операції через РРО та/або невидача розрахункового документа.
Однак, під час проведення фактичної перевірки жодного факту приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо та передачі покупцеві товару з непроведенням розрахункових операцій без використання РРО та/або невидача покупцю розрахункового документа встановлено не було. Відповідач, під час проведення перевірки, не встановив жодного факту не використання ТзОВ “ПТФ “Центр” реєстратора розрахункових операцій при здійсненні розрахункових операцій, який використовувався до та під час перевірки.
Позивач використовує належно зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи спеціалізований реєстратор розрахункових операцій (РРО) ND-74 із фіскальним номером №3001010802 та заводським номером № НД04001775, який внесено до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, сфера застосування яких - в тому числі й реалізація пального, що свідчить про відповідність такого РРО наведеним вище вимогам. Крім того, відпуск пального на АЗС без застосування системи РРО є технічно неможливим та не доведений відповідачем.
Пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР передбачає застосування фінансової санкції саме за непроведення розрахункових операцій через РРО, тобто визначальною ознакою є саме проведення розрахункової операції та надання розрахункового документу. Однак, під час проведення фактичної перевірки жодного факту приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо та передачі покупцеві товару з непроведенням розрахункових операцій без використання РРО та/або невидача покупцю розрахункового документа встановлено не було. Будь-яких доказів на підтвердження таких фактів не надано, у зв`язку з чим, підстави для накладення на позивача фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 265/95-ВР, відсутні.
У новій редакції позовної заяви позивач зазначив, що, на підставі акту перевірки від 28.11.2024 № 03/33195/09-02/44613659, було прийнято також податкове повідомлення-рішення від 27.12.2024 № 0351510902, яке позивач отримав вже після подання даного позову до суду. З урахуванням наведеного просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.12.2024 № 0352020705 на суму 36060,92 грн та податкове повідомлення-рішення від 27.12.2024 №0 351510902 на суму 301000,00 грн.
Щодо порушення вимог пункту 230.1.3 статті 230 ПК України, позивач вказує, що дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального, формуються програмою автоматично на підставі отриманих даних з рівнемірів-лічильників після проведення останньої операції з обігу пального за звітну добу, але не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби, до початку проведення операцій з обігу пального за добу, що настає за звітною добою, та в автоматичному режимі подаються до ДПС не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
При цьому, відповідач не заперечує, що позивач у поданих формах J0210401 “Довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального” сформував, подав та такі отримані відповідачем, довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів та залишків пального на акцизному складі пального з нульовими показниками. 
Оскільки дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального, формуються програмою автоматично, на підставі отриманих даних з рівнемірів-лічильників без фізичного втручання людини, то відповідальність передбачена саме за не формування та подання таких довідок, а не за зазначення невірних даних у їх змісті.
У даному випадку ТзОВ “ПТФ “Центр” у поданих формах J0210401 – “Довідках про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального” формувало та відображало дані про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів та залишків пального на акцизному складі, що не заперечує відповідач.
23 травня 2025 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, відповідно до якого позов задовольнив повністю.
Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 27.12.2024 № 0352020705 та від 27.12.2024 № 0351510902.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що зміст наказу відповідає усім передбаченим законодавством вимогам, а аргументи позивача про відсутність у ньому конкретних фактичних підстав проведення перевірки є помилковими.
Суд першої інстанції вважав, що електронні документи про обсяг обігу пального заповнюються автоматично шляхом передачі даних з витратомірів-лічильників. Склад правопорушення за пп. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України настає саме за несвоєчасне формування та неподання електронних документів, а не за зміст відображених у них даних. Позивач своєчасно формував та подавав довідки, тому підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні.
Також, на думку суду першої інстанції, визначальною ознакою розрахункової операції є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток тощо та факт реалізації товарів. Необхідною умовою для застосування санкцій за п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР є зафіксований факт одержання від покупця грошових коштів за товар і непроведення такої операції через РРО або невидача розрахункового документа. Під час перевірки такого факту виявлено не було, жодних доказів відповідач не надав. Нестача пального, встановлена за результатами порівняння фактичних залишків і даних РРО, сама по собі не свідчить про реалізацію товару без застосування РРО. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи.
Щодо порушення пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України відповідач стверджує, що пп. 230.1.3 зобов`язує розпорядників акцизних складів саме формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального, а не тільки формально подавати довідки.
Згідно з даними АІС „Податковий Блок”, ТзОВ „ПТФ „Центр” в 301 поданій довідці за період з 21 січня 2024 року по 18 листопада 2024 року не відобразило даних про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, так як у відповідних полях стояли нулі.
Відповідач вказує на те, що у відповідних формах 10210301 „Довідок про розпорядника акцизного складу пального” ТзОВ „ПТФ „Центр” жодного разу не вказало „Інформацію про дні, в які акцизний склад не працює”. Відповідно до результатів хронометражного спостереження, реалізація пального здійснювалась протягом усього періоду перевірки, що підтверджується щоденними виторгами. Зокрема, 14 листопада 2024 року фактичний виторг склав 6734,51 грн. За даними Єдиного реєстру акцизних накладних цього дня також відбувався продаж пального. Проте, у відповідній довідці за 14 листопада 2024 року, жодних змін у фактичних залишках не відображено. Це свідчить про те, що хоча позивач і формував довідки, однак не відображав у них актуальні дані.
Відповідач також зазначає, що пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України не передбачає виключно автоматизований підхід до формування електронних документів. Відповідальна особа розпорядника акцизного складу має вносити дані про обсяги залишків пального в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформацію про дні, в які акцизний склад не працює. Тому твердження позивача про автоматичне формування даних без фізичного втручання людини є помилковим.
Щодо порушення пп. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР відповідач стверджує, що під час перевірки здійснено фактичний замір пального на акцизному складі уніфікований номер 1018830 та встановлено залишки пального: А-92-Євро 5-Е0 (резервуар № 1) – 1201 л, А-92-Євро 5-Е0 (резервуар № 2) – 9281 л, А-95-Євро 5-Е0 (резервуар № 3) – 5922 л та ДП-3-Євро 5-ВО (резервуар № 4) – 10543 л. За Х-звітом від 19 листопада 2024 року облікові залишки становили відповідно 1609,83 л, 9744,75 л, 6390,0 л та 14106,36 л. За результатами співставлення з урахуванням дозволеної похибки встановлено нестачу пального в кількості 726,52 л на загальну суму 36060,92 грн.
На думку відповідача, паливо в обсязі виявленої нестачі реалізовано без проведення розрахункових операцій через РРО, що й зумовило різницю під час співставлення фактичних залишків та облікових даних РРО. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з такого.
Суд першої інстанції встановив, що ТзОВ „ПТФ „Центр”” зареєстроване як юридична особа 28 серпня 2023 року, основним видом діяльності якого є: 46.71 – оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. Відповідно до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 18 листопада 2024 року № 3926-п, виданого на підставі пп. 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.9, 20.1.10 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, пп. 69.2 п. 69 Підрозділу 10 Розділу XX ПК України, з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, відповідач провів фактичну перевірку АЗС № 2 з магазином за адресою: Волинська область, Володимирський район, місто Устилуг, вулиця Володимирська, 2б, де провадить господарську діяльність ТзОВ „ПТФ „Центр””.
За результатами зазначеної перевірки відповідач склав акт від 28 листопада 2024 року № 03/33195/09-02/44613659, яким встановив порушення ТзОВ „ПТФ „Центр”” пп. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР – за результатами співставлення з обліковими даними залишків пального по РРО з урахуванням дозволеної похибки виявлено нестачу пального в кількості 726,52 л на загальну суму 36 060,92 грн, а також пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України – згідно з даними АІС „Податковий Блок” ТзОВ „ПТФ „Центр” з 21 січня 2024 року по 18 листопада 2024 року не забезпечило подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального (Довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального уніфікований номер 1018830 у кількості 301 довідка.
На підставі встановлених порушень, викладених в акті фактичної перевірки, відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:
від 27.12.2024 № 0352020705, згідно із яким за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 36060,92 грн;
від 27.12.2024 №0351510902, згідно із яким за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, на підставі пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК України до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 301000,00 грн.
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся в суд з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Щодо підстав проведення перевірки.
Апеляційний суд встановив, що у наказі від 18.11.2024 №3926-п ГУ ДПС у Волинській області підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: “Керуючись підпунктами 19-1.1.4, 19-1.1.14, пункту 19-1.1, статті 19-1, підпунктами 20.1.9, 20.1.10, пункту 20.1 статті 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, підпунктом 69.2 пункту 69 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального”.
Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1 статті 80 ПК України).
Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
- 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Вказаний висновок апеляційного суду узгоджується із висновками Верховного Суду, щодо застосування відповідних норм права, що викладені у постановах від 22.05.2018 року у справі № 810/1394/16, від 05.04.2023 у справа № 200/1354/21-а.
Апеляційний суд встановив, що у наказі про призначення перевірки, поряд із покликанням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, зазначено підставою для проведення фактичної перевірки - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість тверджень позивача про те, що у наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки. 
Щодо порушення пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.
Підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.
Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Дані про фактичні залишки пального на перший та останній дні календарного місяця та про обсяг обігу пального за звітний календарний місяць формуються розпорядниками акцизних складів, що використовують пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, після проведення останньої операції з обігу пального у звітному календарному місяці, але не пізніше 23 години 59 хвилин останнього дня звітного календарного місяця, до початку здійснення операцій з обігу пального у день, що настає за таким останнім днем звітного календарного місяця, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 15 календарних днів, що настають за останнім днем звітного календарного місяця.
На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:
обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;
добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;
добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Фактичні показники витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників щодо обсягів залишків пального та добового обсягу реалізованого пального перераховуються у літри, приведені до температури 15° С, крім показників паливороздавальних колонок та/або оливороздавальних колонок, які виконують функції витратомірів-лічильників.
Під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника визначення даних про обсяги залишків пального та обсяги обігу пального здійснюється у мірах повної місткості, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства, та/або за допомогою рулетки та метроштока або переносного (портативного) рівнеміра-аналізатора, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства. Застосування такого способу вимірювання може здійснюватися не більше 20 календарних днів поспіль (для акцизних складів, які є місцями роздрібної торгівлі пальним, на які отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, - не більше 15 календарних днів поспіль) та не більше чотирьох разів протягом календарного року.
Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).
В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.
Підпунктом 128-1.3 статті 128-1 ПК України передбачено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
Наведена норма встановлює відповідальність виключно за неподання, в тому числі несвоєчасне подання, електронних документів (довідок). 
Апеляційний суд встановив що ТзОВ „ПТФ „Центр”” у формах J0210401, довідках про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального, своєчасно формувало та подавало до контролюючого органу дані (нульові) щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального, і відповідні довідки отримані відповідачем.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не довів порушення вимог пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України у розумінні диспозиції пп. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України, оскільки довідки у встановлені строки подано, що свідчить про відсутність складу правопорушення, передбаченого цією нормою. 
Аргументи відповідача щодо нульових показників у довідках, на переконання апеляційного суду, стосуються достовірності даних, відображених у довідках, однак відповідальності за недостовірність даних у поданих довідках пп. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України не встановлює.
Таким чином суд першої інстанції вірно вважав, що оскільки дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального, формуються програмою автоматично на підставі отриманих даних з рівнемірів-лічильників, а податкове правопорушення настає саме за несвоєчасне формування та подання таких довідок, а не за можливиі невірні дані у їх змісті, то, у цьому випадку, відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог пункту 230.1.3 статті 230 ПК України.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про те, що штрафні санкції в сумі 301000,00 грн, згідно із податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2024 №0351510902 були застосовані до позивача необґрунтовано.
Щодо порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше.
Аналізуючи наведені вище норми, апеляційний суд вважає, що відповідальність за п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР настає за безпосередньо зафіксований факт: непроведення конкретної розрахункової операції через РРО або невидачу розрахункового документа покупцю. 
Сам факт нестачі пального за результатами порівняння фактичних залишків у резервуарах та облікових даних РРО не може слугувати беззаперечним доказом того, що нестача утворилась саме внаслідок реалізації товару без застосування РРО чи без видачі розрахункових документів. Нестача пального може бути наслідком природних втрат, технічних особливостей вимірювання, похибки обладнання або інших обставин, не пов`язаних із порушенням порядку проведення розрахункових операцій.
Апеляційний суд встановив, що під час проведення фактичної перевірки відповідач не зафіксував у акті перевірки від 28 листопада 2024 року № 03/33195/09-02/44613659 жодного конкретного факту приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток тощо чи передачі покупцеві пального без проведення розрахункової операції через РРО або без видачі розрахункового документа. Встановлена нестача пального, що є розрахунковою величиною, отриманою шляхом співставлення показників, не є доказом безпосереднього здійснення конкретних розрахункових операцій без застосування РРО.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не навів жодного факту невикористання ТзОВ “ПТФ “Центр” реєстратора розрахункових операцій при здійсненні розрахункових операцій, який використовувався до та під час перевірки, що є обов`язковою умовою для застосування санкцій за п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, а тому штрафні санкції в сумі 36060,92 грн, згідно із податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2024 № 0352020705, застосовані до позивача необґрунтовано.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у справі № 140/154/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель