ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/2876/25 пров. № А/857/32610/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І.М., Пліша М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року (головуючий суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/2876/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії від 07.11.2024 №121130004830; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 02.10.2024 пенсію за віком достроково відповідно до Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.11.2024 за №121130004830 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 6 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 01.11.2024 пенсію за віком відповідно до пункту 6 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач набула статусу зареєстрованого безробітного з 13.08.2024, однак допомога по безробіттю призначена не була, а клопотання про призначення дострокової пенсії видано 01.10.2024, а не на восьмий день перебування на обліку, як вимагає закон.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ОСОБА_1 01.11.2024 через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України скерувала заяву про призначення пенсії за віком (а.с.7). До означеної заяви позивачем, серед іншого, долучено копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.55-59), довідки Лисичанського МЦЗ від 24.10.2024 за №Е120824/10/2024/0001 (а.с.21, 82), клопотання про достроковий вихід на пенсію від 01.10.2024 за №К120801102024001 (а.с.22, 105).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, розглянувши за принципом екстериторіальності заяву позивача від 01.11.2024, прийняло 07.11.2024 рішення №121130004830 про відмову в призначенні пенсії (надалі по тексту також - спірне рішення, оскаржуване рішення) (а.с.42).
Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, вік заявниці на дату звернення становить 59 років 02 місяці 07 днів, за даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.08.1987 враховано всі періоди.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, встановлено, що клопотання на достроковий вихід на пенсію від 01.10.2024 за №К120801102024001 та довідка Лисичанського МЦЗ від 24.10.2024 за №Е120824/10/2024/001 видані з порушенням частини 1 статті 49 Закону України "Про зайнятість населення", зокрема, не дотримано семиденний строк для пошуку особі підходящої роботи. В довідці вказано, що заявницю зареєстровано як безробітну 13.08.2024, припинено реєстрацію 01.10.2024, окрім того, довідка не містить підстав видачі.
Також коментоване рішення містить інформацію про те, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.07.2024 позивач звільнена 10.08.2024, а згідно наданого наказу про звільнення - з 05.08.2024.
Згідно розрахунку стажу (Форми РС-право), складеного під час вирішення питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком, страховий стаж ОСОБА_1 становить 40 років і 24 дні (зворотній бік а.с.42).
Згідно з матеріалами справи, позивач також зверталась до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії від 04.10.2024, від 11.10.2024, від 18.10.2024, від 25.10.2024, від 01.11.2024, від 08.11.2024, від 14.11.2024, від 28.11.2024, від 06.12.2024, від 14.12.2024, від 23.12.2024, від 07.02.2025, від 19.02.2025, від 06.03.2025, від 15.03.2025, від 31.03.2025, від 13.04.2025, від 23.04.2025, від 14.12.2025, від 14.06.2025 за наслідками розгляду яких прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком (а.с.60-108).
Спірним у цій справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії від 07.11.2024 за №121130004830, прийняте за заявою від 01.11.2024, а відтак, судом, у межах розгляду цієї адміністративної справи досліджуються мотиви та підстави саме його прийняття.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком, 2) пенсія по інвалідності, 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина 1 статті 9 Закону №1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.
За змістом частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають особи, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників, яким на день звільнення залишилося не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, за умови їх реєстрації у державній службі зайнятості та відсутності підходящої для них роботи, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону.
Приписами частин 1, 2 статті 49 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 за №5067-VI (надалі по тексту також - Закон №5067-VI) унормовано, що особам, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників, яким на день звільнення залишилося не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за умови їх реєстрації протягом 30 календарних днів з дати звільнення у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності протягом семи календарних днів підходящої для них роботи, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Виплата пенсії, призначеної достроково згідно з цією статтею, допомоги на поховання та оплата послуг за їх доставку у період до досягнення особою пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснюються Пенсійним фондом України за рахунок коштів, що сплачуються Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у порядку, встановленому Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Пенсійним фондом України за погодженням із центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах соціального захисту населення та зайнятості населення.
Підтвердження страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, передбаченого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснюється шляхом обміну інформацією між Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Пенсійним фондом України у визначеному ними порядку за погодженням із центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах соціального захисту населення та зайнятості населення.
З вище наведених положень пункту 6 частини першої статті 115 Закону №1058-IV та статті 49 Закону №5067-VI слідує, що умовами для призначення дострокової пенсії за віком є:
(1) розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників (пункт 1 статті 40 КЗпП України);
(2) на день звільнення особі має залишатись не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
(3) реєстрація особи протягом 30 календарних днів з дати звільнення у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції;
(4) відсутність протягом семи календарних днів підходящої для особи роботи;
(5) наявність у особи страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV.
01.11.2024 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. До означеної заяви позивач долучила копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.55-59), довідки Лисичанського МЦЗ від 24.10.2024 за №Е120824/10/2024/0001 (а.с.21, 82), клопотання про достроковий вихід на пенсію від 01.10.2024 за №К120801102024001 (а.с.22, 105).
Пенсійний орган відмовив у призначенні пенсії. Вказав, що клопотання на достроковий вихід на пенсію від 01.10.2024 за №К120801102024001 та довідка Лисичанського МЦЗ віл 24.10.2024 за №Е120824/10/2024/001 видані з порушенням частини 1 статті 49 Закону України "Про зайнятість населення", зокрема, не дотримано семиденний строк для пошуку особі підходящої роботи. В довідці вказано, що заявницю зареєстровано як безробітну 13.08.2024, припинено реєстрацію 01.10.2024, окрім того, довідка не містить підстав видачі.
Також коментоване рішення містить інформацію про те, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.07.2024 ОСОБА_1 звільнена 10.08.2024, а згідно наданого наказу про звільнення - з 05.08.2024.
Надаючи оцінку підставам для дострокового призначення пенсії позивачу апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно запису №2 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 15.08.2024 ОСОБА_1 з 10.08.2024 звільнена у зв`язку зі скороченням чисельності та штатом працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КзПП України (зворотній бік а.с.18).
Відповідно до пункту 1 статті 40 КзПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Таким чином, звільнення ОСОБА_1 відбулось на підставі пункту 1 статті 40 КзПП України, відтак, дотримано першу умову для призначення дострокової пенсії за віком згідно пункту 6 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV та статті 49 Закону № 5067-VI.
Як слідує з наявної копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 від 29.07.2000, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), а згідно запису №2 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 15.08.2024 заявника звільнено з роботи 10.08.2024 (зворотній бік а.с.18).
Вік позивача станом на дату звернення із заявою про дострокове призначення пенсії становив 59 років 02 місяці 07 днів, що додатково засвідчується відомостями з рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 07.11.2024 за №121130004830.
Відтак, станом на дату звільнення (10.08.2024) ОСОБА_2 виповнилось 58 років, 11 місяців і 17 днів, а до досягнення 60 річчя останній залишалось 1 рік і 14 днів, тобто не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Умовою для дострокового призначення пенсії також є наявність у особи страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV.
За змістом абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Згідно розрахунку стажу (Форми РС-право), складеного під час вирішення питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком, страховий стаж ОСОБА_2 становить 40 років і 24 дні, що є достатнім для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 6 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі по тексту також - Порядок №22-1).
Згідно з абзацами 37-39 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, - особам, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників, яким на день звільнення залишилося не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону: трудова книжка, копія наказу (розпорядження) про звільнення або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб; клопотання про достроковий вихід на пенсію, видане регіональними, міськими, районними, міськрайонними центрами зайнятості Державної служби зайнятості (при призначенні пенсії згідно з пунктом 6 частини першої статті 115 Закону).
Так, Лисичанський міський центр зайнятості видав клопотання на достроковий вихід на пенсію від 01.10.2024 за №К120801102024001, згідно якого просив розглянути питання про достроковий вихід ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.22).
Також довідкою Лисичанського МЦК від 24.10.2024 за №Е120824/10/2024/0001 засвідчується, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Лисичанському МЦЗ з 13 серпня 2024 року по 01 жовтня 2024 року (а.с.21).
Стосовно покликання апелянта, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.07.2024 ОСОБА_1 звільнена 10.08.2024, а згідно наданого наказу про звільнення з 05.08.2024, колегія суддів зазначає, що згідно запису №2 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 15.08.2024 ОСОБА_1 з 10.08.2024 звільнена у зв`язку зі скороченням чисельності та штатом працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КзПП України (зворотній бік а.с.18).
Як слідує зі змісту Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 16.10.2024 (а.с.23-25), в графі "Відомості про періоди трудових відносин з 2000 року (відповідно до звітних відомостей" міститься інформація про те, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах за основним місцем роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс-енерго" з 15.07.2024 по 10.08.2024 (звільнена на підставі пункту 1 статті 40 КзПП (Наказ №24-Б5 від 10.08.2024)) (а.с.24).
Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс-енерго" віл 10.08.2024 за №24-Б5 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ", позивача, інженера 1-ї категорії відділу проектування з 05 серпня 2024 року звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно пункту 1 статті 40 КзПП України (а.с.106).
Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
В свою чергу, суд звертає увагу на те, що попри доводи Управління про звільнення позивача не 10.08.2024, а 05.08.2024 органом пенсійного забезпечення не враховано відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за якими ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах за основним місцем роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс-енерго" з 15.07.2024 по 10.08.2024 (а.с.24).
Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Датою видачі наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс-енерго" за №24-Б5 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " є 10.08.2024, така ж календарна дата про звільнення позивача міститься і у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 15.08.2024, а також у Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 16.10.2024 (а.с.23-25).
З огляду на вказане, ОСОБА_1 звільнена з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс-енерго" саме 10.08.2024, а не 05.08.2024, як зазначає Управління у спірному рішенні, а тому відлік строку для реєстрації особи у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у спірному випадку, як умови для призначення дострокової пенсії за віком, слід розпочинати саме з 10.08.2024.
Стосовно покликання апелянта про недотримання семиденного строк для пошуку особі підходящої роботи, апеляційний суд вказує наступне.
Лисичанським обласним центром зайнятості підтверджено реєстрацію позивача у державній службі зайнятості як безробітної у період з 13 серпня 2024 року по 01 жовтня 2024 року, а також факт відсутності для неї підходящої роботи протягом семи календарних днів.
Безпідставними є доводи апелянта про те, що клопотання на достроковий вихід на пенсію від 01.10.2024 за №К120801102024001 мало бути складене Лисичанським МЦЗ саме на восьмий день перебування позивача на обліку як безробітної особи, оскільки такої умови для призначення особі дострокової пенсії за віком пунктом 6 частини першої статті 115 Закону №1058-IV не визначено.
Крім того, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, складених Лисичанським МЦЗ, відповідач згідно з частиною третьої статті 44 Закону № 1058-IV мав право перевірити обґрунтованість їх видачі та достовірність, звернутися до Лисичанського МЦЗ за отриманням документів, що стали підставою для оформлення клопотання та довідки. Проте відповідачем таких дій не вчинено.
До цього ж суд зазначає, що такий недолік, як несвоєчасне складання клопотання територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, не може позбавляти таку безробітну особу особливих гарантій, визначених статтею 49 Закону № 5067-VI.
Матеріали адміністративної справи позбавлені доказів звернення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до Лисичанського міського центру зайнятості із вимогою про перевірку достовірності складених останнім документів, серед іншого, в частині дотримання семиденного строку для пошуку особі підходящої роботи.
З урахуванням системного аналізу положень чинного законодавства України, доказів, зібраних у справі, апеляційний суд висновує про протиправність спірного рішення, а відтак судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року у справі № 300/2876/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш