Дата документу  Справа № 333/2205/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/350/26	Головуючий у 1-й інстанції Круглікова А.В.	
Єдиний унікальний №331/6546/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року      м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Буділки Павла Всеволодовича на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 14.02.2025 року о 21 год. 54 хв. по вул.Шенвізькій, 2-А у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Буділка П.В. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності захисника, що позбавило ОСОБА_1 права на належний судовий захист.
Апелянт посилається на порушення встановленої законом процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Відеозапис події не є належним доказом у даній справі.
Вказаний в акті огляду на стан сп`яніння цифровий показник констатує лише цифру наявності алкоголю в проміле, але немає жодного посилання щодо встановлення факту перебування особи в стані сп`яніння.
Апелянт вказує, що суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення перебрав на себе функцію державного обвинувачення.
На переконання захисника, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведено поза розумним сумнівом.
До судового засідання апеляційного суду захисники Буділка П.В., Єлисеєв С.С. не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги їх було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, шляхом доставлення повісток в електронному вигляді до електронних кабінетів в системі «Електронний суд».
Заслухавши Іванченка В.В., який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Як вбачається з наданих матеріалів захисник Буділка П.В. дійсно не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції. Місцевий суд обґрунтовано врахував, що попередні судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: 16.07.2025 року, 18.08.2025 року, 25.09.2025 року, 29.10.2025 року. Суд також зважив і на обставини відсутності доказів поважних причин відсутності в судовому засіданні захисника, який не позбавлений був можливості викласти свої доводи та заперечення у письмовому вигляді.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в подальшому ОСОБА_1 через захисника Буділку П.В. реалізовано право на апеляційне оскарження судового рішення в межах встановленого законом строку.
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 у судовому засіданні був присутній особисто. Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було обмежено у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах заявляти клопотання та подавати докази.
Разом із тим, захисник Буділка П.В. та захисник Єлисеєв С.С., будучи повідомленими завчасно та належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явились. Жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надано. Клопотань про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи, на переконання апеляційного суду, не порушено.
Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності захисника.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно досліджено обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №274154 від 14.02.2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 в зазначений у протоколі день та час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6810», в якому перелічено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зазначено позитивний результат з показником 0,58 ‰ алкоголю;
- роздруківці результатів приладу «Alcotest Drager 6810», тест №3299, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, а результат тестування склав 0,58‰;
- долученим до матеріалів справи відеозаписом.
Відтак, заперечення апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно.
Зібрані докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП.
У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено. 
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року (в подальшому - Інструкція №1395).
В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд зауважує, що невід`ємною частиною вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення є долучені до нього додатки (згідно опису), а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що містить відомості про виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, у зв`язку із виявленням яких працівником поліції було оголошено водієві вимогу пройти відповідний огляд.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція №1452/735"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Відповідно до п.2 розділу Інструкція №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 проведено працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу внаслідок виявлення у водія передбачених п.3 розділу І Інструкція №1452/735 ознак алкогольного сп`яніння.
При цьому апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського.
Згідно з п.7 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Отже, зазначений у акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння цифровий показник 0,58 ‰ алкоголю очевидно вказує на перебування водія у стані сп`яніння, адже отриманий кількісний показник після проведення тесту є більшим, ніж 0,2 ‰.
До проведення тестування водієві роз`яснювалось право пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Проте водій з отриманим показником тестування за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу погодився та засвідчив це власноручним підписом у графі «з результатами згоден». Про згоду водія з отриманими результатами свідчить і зміст наявного в матеріалах справи відеозапису події.
Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються апеляційним судом.
Надаючи юридичну оцінку доводам сторони захисту щодо порушення судом першої інстанції принципів безсторонності та змагальності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
На стадії досудового оформлення матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення уповноважений орган Національної поліції фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним докази. 
ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції, сторона захисту не була позбавлена можливості у встановленому законом порядку обґрунтувати свою позицію, заявляти клопотання, подавати докази. Перед судом обидві сторони були в однаковому правовому становищі.
Таким чином, стороні захисту повною мірою забезпечено можливість скористатися своїми правами обстоювати у суді власну позицію, захищатися всіма передбаченими законом засобами, у тому числі оспорювати докази, враховуючи безпосередню присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час судового засідання.
Вказана позиція повністю узгоджується зі змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року (справа 208/712/19, провадження №13-47зво22).
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із винесеним судовим рішенням, проте висновків суду не спростовують.
Враховуючи викладені обставини, наведені в апеляційній скарзі захисника доводи не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, для скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Відтак, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Буділки Павла Всеволодовича залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя         О.С. Гончар