Справа № 457/128/26
провадження №2/457/167/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 березня 2026 року м. Трускавець

Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючого-судді Василюк Т.В.,
секретар судового засідання Кушнір М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,– 

в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернулося до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.04.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №724398696 у розмірі 20400 грн з кінцевою датою повернення кредиту 19.05.2030. Договір чітко визначає 5-річний термін своєї дії та право кредитодавця нараховувати проценти протягом усього цього терміну, зокрема, після закінчення дисконтного періоду на умовах фіксованої базової щоденної ставки у розмірі 0,98. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську картку № НОМЕР_1 . Оскільки відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим кредитний договір розірвано достроково шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення. 24.06.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступилоправо вимоги до договором «Таліон Плюс» за договором факторингу № МВ-ТП/41. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. Зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані у повному обсязі, у свою чергу, відповідач свою зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Заявлена позовна вимога до відповідача становить 62305,68 грн, що складається з заборгованості по кредиту у розмірі 20400 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 40681,68 грн, заборгованості по комісії за надання кредиту у розмірі 1224 грн. Просить стягнути з відповідача 62305,68 грн, що складається з заборгованості по кредиту у розмірі 20400 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 40681,68 грн, заборгованості по комісії за надання кредиту у розмірі 1224 грн, а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. 
Від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Калініна К.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить задовольнити позов частково: стягнути з його довірительки на користь позивача заборгованість за договором № 724398696 у розмірі 26397,60 грн, 1026,15 грн судового збору та 2118,39 грн за надання професійної правничої допомоги, а також стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 4034,25 грн. Така позиція аргументована тим, що з наданих представником позивача розрахунків установлено, що за кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та ТОВ «Таліонплюс» відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та ТОВ «Таліон Плюс» продовжували нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем в позовній заяві не заявлено вимог та не наданого відповідного розрахунку про стягнення відсотків в наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання. Здійснений первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на момент передачі права вимоги, у відповідача утворилася заборгованість за договором № 724398696 від 19.04.2025 по основному боргу у розмірі 20 400,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 12093,12 грн, 10200,00 грн неустойки, 1224,00 грн заборгованості по комісії, а всього на загальну суму 43717,20 грн. З передачею первісним кредитором фактору грошової вимоги, строк виконання якої настав, підстав для додаткового нарахування процентів після цієї дати не відбуватиметься, оскільки наведені обставини надавали право новому кредитору лише на нарахування процентів виключно в порядку, передбаченому положеннями статті 625 ЦК України. Так, суд не може взяти до уваги розрахунки складені ТОВ «Таліон Плюс». Пунктом 8.3 договору перебачено, що 8.3. базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене і оскільки, враховуючи положення пунктів 3.1., 7.1. кредитного договору, строк кредитування за договором № 724398696 від 19.04.2025 не продовжувався та закінчився 19.05.2025, тому відповідач мав би повертати на користь позичальника заборгованість за період з 19.04.2025 по 19.05.2025 включно в розмірі 26397,60 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 20400,00 грн. та заборгованості зі сплати відсотків в сумі 5997,60 грн., які розраховуються наступним чином: 20400,00 грн. тіло кредиту 0,98 % (199,92 грн) х 30 днів. Таким чином, з огляду на умови договору № 724398696 від 19.04.2025 відсутні підстави для нарахування процентів з 19.05.2024, тобто за межами строку кредитування, а їх нарахування позивачем є неправомірним. Таким чином, позивачем безпідставно нараховано по 14.11.2025 заборгованість по процентам в розмірі 40 681,68 грн. За таких обставин положення договору про надання кредиту про сплату позичальником на користь Товариства комісії за надання кредиту є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії необґрунтованою. 
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій сторона позивача наполягала на доданому до позову розрахунку.

2. Заяви та клопотання сторін. 
Від представника позивача Дорошенко О.О. на адресу суду надійшло клопотання, у якому вона просила проводити розгляд справи у її відсутності та просила задоволити позов у повному обсязі. 
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Калінін К.С. у відзиві просив проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача. 

3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 28.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки учасники розгляду справи не з`явилися у судове засідання, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 19.04.2025 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір кредитної лінії № 724398696 у формі електронного документу з використанням електронного підпису та надано їй кредит на суму 20400 грн /арк. справи 46-69, Т. 1/.
Згідно з п.п. 2.1-2.2 Кредитного договору № 724398696 кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Загальний розмір кредиту за цим договором становить 20400 грн. Разом з тим, позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів. 
Згідно з п. 3.1 зазначеного договору позичальнику надається дисконтний період, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент підписання договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
Пунктом 3.2 договору визначено, що встановлений у п. 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, необмежена. 
Розділом 7 договору врегульовано порядок погашення кредиту, сплати процентів та комісії. 
Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим договором. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Відповідно до п. 8.3 договору базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,7 % річних. Пунктом 8.5 визначено розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за договором, та становить 1224 грн. 
Відповідачем підписано запропонований кредитний договір одноразовим ідентифікатором NAJK /арк. справи 69, Т. 1/. 
Крім цього, відповідачем підписано також паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт», у якому зафіксовано істотні умови кредитування відповідача позичальником, електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8637 /арк. справи 42-45, Т. 1/.
Доказом, що кредитор виконав своїх зобов`язання, є підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів /арк. справи 96, Т. 1/ та виписка по особових рахунках за 19.04.2025, надана на вимогу суду АТ «Кредобанк» /арк. справи 60, Т.2/.
24.06.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №МВ-ТП/41 /арк. справи 24-28, Т. 1/.
Відповідно до Реєстру прав вимоги за Договором факторингу №МВ-ТП/41 від 24.06.2025 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 724398696 від 19.04.2025 /арк. справи 30-31, Т. 1/.
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.06.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість перед кредитодавцем у розмірі 72505,68 /арк. справи 35-40, Т.1/. На момент подачі позову позивач просить стягнути з відповідача 62305,68 грн, що складається з заборгованості по кредиту у розмірі 20400 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 40681,68 грн. 
Жодного іншого розрахунку заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого сума боргу за кредитним договором №724398696 від 19.04.2025 року склала 72505,68. Зважаючи на доведеність вимог позивача суд приходить до переконання на підставі ст. ст. 526, 1054-1057,1077,1078 ЦК України про необхідність стягнення з відповідача 62305,68 грн, що складається з заборгованості по кредиту у розмірі 20400 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 40681,68 грн.

5. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Передача права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача стверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Як вказує позивач у своїй позовній заяві, відповідачем не виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 
Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відхиляючи доводи сторони відповідача, викладені у відзиві стосовно строку дії кредиту та твердження щодо того, що пролонгація дії кредиту на підставі п.3.2 кредитного договору не відбулася, а також доводи щодо нарахування відсотків за межами строку дії кредитного договору, суд виходить з наступного.
Зокрема, з паспорту споживчого кредиту № 724398696 чітко можна встановити, що строк кредитування становить до 1826 днів (дисконтний період 30 днів з можливістю продовження) /арк. справи 42-45, Т.1/.
Пунктом 11.1 договору № 724398696 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.
В той же час, п.п. 3.1-3.2 договору визначено тривалість дисконтного періоду та випадки його продовження.
Поняття дисконтного періоду кредитування та процентів за вказаним договором визначені у п.п. 1.1.5 та 1.1.34 відповідно.
Відтак, строк дії дисконтного періоду не тотожний строку дії договору, а нарахування процентів відбулося в межах строку дії договору.
Окрім того, за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Згодом Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 року у справі № 209/3103/21 знову ж таки вказав, що саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Тому надаючи оцінку доводів про неналежність розрахунку заборгованості за договором, то суд звертає увагу, що свого розрахунку сторона відповідача із належними доказами не надала, як не надала і інших можливих доказів (висновків спеціалістів, експертів, тощо) про некоректне нарахування боргу.
Тому вищевказані доводи сторони відповідача судом до уваги не беруться.

6. Судові витрати.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Зі змісту позову слідує, що позивач просить суд стягнути з відповідача 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження своєї вимоги стороною позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» /арк. справи 105-115, Т.1/, акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 /арк. справи 116, Т.1/.
Оцінюючи співмірність цих витрат, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та співмірними є судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, які і стягує з відповідача на користь позивача.
У свою чергу, з огляду на те, що суд дійшов до переконання про підставність позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі, у задоволенні вимоги сторони відповідача про стягнення з ТОВ «Таліон Плюс» 4034,25 грн судових витрат за надання професійної (правничої) допомоги слід відмовити. 
У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 грн, який був сплачений при зверненні до суду.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-285 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором № 724398696 від 19.04.2025 у розмірі 62305 грн 68 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн, а всього 69968 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 08 коп. 
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», юридична адреса: м.Чернігів, вул. Жабинського, 13, код ЄДРПОУ 39700642.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя:	  	Т.  В.  Василюк