16.03.2026 
ЄУН 389/4391/24
Провадження №2/389/1073/24

Рішення 
іменем України

16 березня 2026 року   Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Чернявської І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив: 
ТОВ «Бізнес Позика» 12.12.2024 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №479472-КС-001, який підписаний електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов цього договору ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18 000 грн на засадах строковості, поворотності та платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надавши позичальниці грошові кошти в сумі 18 000 грн шляхом перерахування на її банківську картку № НОМЕР_1 , проте, в порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 26.11.2024 має заборгованість в сумі 78 174 грн 66 коп, з яких: 18 000 грн прострочені платежі по тілу кредиту, 57 474 грн 66 коп прострочені платежі по процентах, 2 700 грн прострочені платежі за комісією. Оскільки наразі ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку, тому позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 78 174 грн 66 коп та судові витрати по справі. 
В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов визнала частково, заперечуючи в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки знаходиться в скрутному матеріальному становищі. 
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1, 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).
За нормами ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 02.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №479472-КС-001, за умовами якого останній надано кредит в сумі 18 000 грн строком на 24 тижні до 18.04.2024, з фіксованою стандартною процентною ставкою 2,00000000 в день, фіксованою зниженою процентною ставкою 1,15013889% в день, комісією за надання кредиту в сумі 2 700 грн.
Пунктом 3.2 вказаного кредитного договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.
ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором.
Цей договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1363.
В анкеті клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://bizpozyka.com/) ОСОБА_1 надала відомості, які її ідентифікують, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, адреса реєстрації і проживання, ідентифікаційний номер, місце і дату народження, паспортні дані, електронну адресу, фінансовий номер телефону, номер банківської картки для перерахунку коштів - НОМЕР_1 . 
На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №479472-КС-001 від 02.11.2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, в якій конкретизовано час вчинення, опис дії та її виконавця. 
Таким чином, у підписаному ОСОБА_1 договорі чітко визначені сума кредиту, відсотки за користування кредитними коштами та розмір комісії за надання кредиту, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст.204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір згідно зі ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст.526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Довідкою ТОВ «Платежі онлайн» підтверджується перерахування позичальниці 02.11.2023 коштів в сумі 18 000 грн на картку НОМЕР_2 , номер якої був зазначений ОСОБА_1 в кредитному договорі, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором №479472-КС-001 від 02.11.2023. 
Факт належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 та надходження на неї 02.11.2023 коштів у сумі 18 000 грн також підтверджується відомостями, наданими АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали суду.
З розрахунку за кредитом слідує, що станом на 27.11.2024 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 , нарахованої позивачем, становить 78 174 грн 66 коп, з яких: 18 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 57 474 грн 66 коп заборгованість по процентах, 2 700 грн заборгованість за комісією.
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п.6 ст.81 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Факт укладання договору про надання кредиту та отримання кредитних коштів в сумі 18 000 грн відповідачкою визнавалося, а тому такі обставини додатковому доказуванню не підлягають.
Разом з тим, відповідачка заперечувала проти нарахованих та пред`явлених до стягнення відсотків, мотивуючи свої заперечення скрутним матеріальним становищем, надавши документи, які свідчать про незадовільний стан здоров`я її чоловіка. Докази того, що внаслідок захворювань чоловіка вона несе значні матеріальні витрати, відповідачкою не долучено. 
Проте, зазначені відповідачкою обставини не звільняють від виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором та не є підставою для списання або зменшення нарахованих процентів за користування кредитними коштами. Частиною першою ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, як слідує з матеріалів справи, підписуючи кредитний договір, в якому зазначені порядок надання кредиту, його розмір, строки повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом та комісія, ОСОБА_1 погодилася з вказаними умовами договору та розміром відсоткової ставки за користування кредитними коштами, тому зобов`язана виконувати договір у повному обсязі.
Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 не лише погодила його умови, але й скористалася кредитом. На умовах, визначених у вказаному договорі, ОСОБА_1 надавалися кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування ними та іншими складовими, а також зі встановленим строком їх повернення. Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. 
Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося в межах строку кредитування, підстав для нарахування іншого розміру відсотків судом не встановлено.
Оскільки договір є обов`язковим до виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України, а відповідачка його не виконала, отриманий кредит не повернула і не сплатила проценти за користування ним та комісію, які передбачені договором, тому суд дійшов висновку про порушення відповідачкою зобов`язання, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні цього позову.
На підставі ст.3, 6, 205, 207, 509, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 626, 627, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.77-82, 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд,
ухвалив: 
Позов задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту №479472-КС-001 від 02.11.2023 в сумі 78 174 (сімдесят вісім тисяч сто сімдесят чотири) грн 66 коп, з яких: 18 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 57 474 грн 66 коп заборгованість за процентами, 2 700 грн заборгованість за комісією. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місце знаходження: бульвар Лесі Українки,26 офіс 411, м.Київ, 01133, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 41084239.
Відповідачка:  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено 20.03.2026.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області О.В. Савельєва