Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.03.2026  	Справа №607/16095/25 Провадження №2/607/1680/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Лазоренко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №6216778 від 15.02.2022 у розмірі 6724,80 грн та за кредитним договором №93549 від 29.12.2021 в розмірі 50748,55 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 29.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №93549. Відповідно до договору відповідачу надано кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок у сумі 25000,00 грн строком на 364 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 28.01.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 28012025, згідно з яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №93549 від 29.12.2021. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 50748,55 грн, з яких: 24334,57,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 25613,88 грн – заборгованість за відсотками, 800,10 грн – заборгованість за комісією.
Крім того, 15.02.2022 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №6216778. Відповідно до договору відповідачу надано кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок у сумі 6000,00 грн строком на 90 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 25-07/2024, згідно з яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №6216778 від 15.02.2022. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 6724,80 грн, з яких: 6000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 724,80 грн – заборгованість за відсотками.
Оскільки кошти не були повернуті у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою судді від 11.09.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
У судові засідання, в тому числі 12.03.2026, представник позивача не з`явився, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив, про що зазначив у прохальній частині позову. 
Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, в тому числі 12.03.2026, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин не прибуття в судове засідання не повідомив. А тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 12.45 год. 17.03.2026.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 у письмовій формі укладено договір про споживчий кредит № 93549 (індивідуальна частина).
Відповідно до п.2.2.2 договору перший транш в сумі 25000,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 25000,00 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті.
Другий транш, в сумі, що не може перевищувати 55556,00 грн, надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу (п.2.2.3 договору).
Відповідно до п.2.3 договору проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 230,00% річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховується за ставкою, що не може перевищувати 550,00% річних.
Згідно з п.2.5 договору комісія за надання першого траншу складає 0,00 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення Договору за ставкою 0,00 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.2 цієї індивідуальної частини.
Загальний строк кредитування за цим договором складає 1096 днів (п. 2.6 договору).
Строк на який надається перший транш складає 364 днів (строк кредитування за першим траншем) (п.2.6.1 договору).
Строк, на який надається другий транш, складає від 84 днів до 24 місяців (строк кредитування за другим траншем) (п.2.6.2 договору).
Разом з Договором ОСОБА_1 підписав також Заяву на видачу кредиту № 100346153 від 29.12.2021, Графік платежів за кредитним договором та Паспорт споживчого кредиту, який містить умови, аналогічні викладеним у Кредитному договорі.
Відповідно до платіжного доручення № CRD_371161 29.12.2021 ТОВ «ФК «Кредіплюс» перерахувало рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 кошти в розмірі 25000,00 грн згідно з кредитним договором №93549 від 29.12.2021.
Згідно з витребуваною судом інформацією від АТ «А-Банк», 29.12.2021 на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 здійснено зарахування коштів в сумі 25000,00 грн.
28.01.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №28012025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором №93549 від 29.12.2021, що підтверджується реєстром боржників від 28.01.2025, платіжною інструкцією №0491640000 від 28.01.2025, актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.01.2025.
Відповідно до розрахунку за кредитним договором №93549, який складено ТОВ «ФК «Кредіплюс», заборгованість ОСОБА_1 за період з 30.12.2021 по 28.12.2022 (364 дні) складає 50748,55 грн, з яких: 24334,57 грн – заборгованість за сумою кредиту; 25613,88 грн – заборгованість за процентами; 800,10 грн – заборгованість за комісією.
Відповідно до розрахунку за кредитним договором №93549, який складено ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість ОСОБА_1 станом на 18.07.2025 складає 50748,55 грн, з яких: 24334,57 грн – заборгованість за сумою кредиту; 25613,88 грн – заборгованість за процентами; 800,10 грн – заборгованість за комісією.

15.02.2022 ОСОБА_1 оформив анкету-заяву на кредит №6216778 на сайті: miloan.ua, в якій вказані його персональні дані як позичальника, визначена сума кредиту 6000,00 грн, строк кредиту 30 днів з 15.02.2022 по 17.03.2022, комісія за надання кредиту 0,00 грн, проценти за користування кредитом 18,00 грн, нараховуються за ставкою 0,01 відсотки від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом.
15.02.2022 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит (індивідуальну частину) №6216778, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п.1.1 Договору).
Відповідно до п.1.2, п.1.3, п.1.3.1, п.1.3.2, п.1.4, п.1.5.1, п.1.5.2, п.1.5.3, п.1.6 сума (загальний розмір) кредиту становить 6000,00 грн. Кредит надається строком на 90 днів з 15.02.2022 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.03.2022 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 60 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 16.05.2022 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовано дату платежу 17.03.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 16.05.2022 (останнього дня строку кредитування). Комісія за надання кредиту: 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 18,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 18000,00 грн, які нараховуються за ставкою 5.00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки фіксована.
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_3 (п.2.1 Договору).
Відповідно до п.2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору.
Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється (п.2.2.3 Договору).
Відповідно до п.2.3.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Відповідно до п.5.1 Договору, позичальник підтверджує зокрема, що:
до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа, розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією, передбаченою ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»;
до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч., викладеними у п.6.3) та правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору;
умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану;
до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»;
інформація надана йому товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання;
товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації, розміщеної на сайті товариства, зокрема в розділах «Документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1 Договору). 
Договір підписано ОСОБА_1 15.02.2022 о 18:43 год. одноразовим ідентифікатором F93765.
У Додатку №1 до договору сторонами визначений графік платежів, згідно з яким позичальник мав повернути суму кредиту з нарахованими відсотками та комісією в розмірі 0,00 грн. 
Додатком №2 до договору є паспорт споживчого кредиту №6216778, яким передбачено такі ж умови кредитування, що у кредитному договорі.
Згідно з довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 11.07.2025, кошти в розмірі 6000,00 грн перераховані 15.02.2022 на картку НОМЕР_3 згідно з договором 6216778.
25.07.2024 ТОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (Фактор) уклали договір факторингу №25-07/2024 згідно з умовами якого клієнт відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав або яке виникне у майбутньому, а фактор, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками (п.2.1 Договору).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників для друку згідно додатку №4, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників для друку підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.6.1.3 Договору).
26.07.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №6216778 від 15.02.2022 на загальну суму 6724,80,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за тілом, 724,80 грн - сума заборгованості за відсотками.
Також до позовної заяви позивач надав відомість про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 за договором №6216778 за період з 15.02.2022 по 16.05.2022. Борг по тілу 6000,00 грн, борг по відсотках 724,80 грн. Загальний борг 6724,80 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6216778 від 15.02.2022, складеного ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість ОСОБА_1 , станом на 18.07.2025 (за період з 25.07.2024 по 18.07.2025) становить 6724,80 грн, з яких: заборгованість по кредиту 6000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 724,80 грн.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Щодо кредитного договору №93549 від 29.12.2021.
Судом встановлено, що 29.12.2021 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №93549 у письмовій формі.
Зазначений договір не визнаний судом недійсним, тому в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.
Аналіз поданого позивачем розрахунку заборгованості у сукупності з платіжним дорученням та випискою АТ «А-Банк» з карткового рахунку відповідача свідчить про те, що первісний кредитор надав відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором №93549 від 29.12.2021. 
Право вимоги за укладеним між ними кредитним договором 28.01.2025 за договором факторингу передано позивачу.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання згідно із кредитним договором №93549 від 29.12.2021, внаслідок чого виникла заборгованість.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 24334,57 грн та процентів в розмірі 25613,88 грн обґрунтовані та їх слід задовольнити.
Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 800,10 грн, суд вважає її такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі №677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі №751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, положення кредитного договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору.
Крім того, у п.2.5 кредитного договору №93549 від 29.12.2021 встановлено, що комісія за надання першого траншу 0,00 грн.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №93549 від 29.12.2021 слід задовольнити частково в розмірі 49948,45 грн, з яких 24334,57 грн заборгованість за кредитом, 25613,88 грн заборгованість за відсотками.
Щодо кредитного договору №6216778 від 15.02.2022.
Судом встановлено, що 15.02.2022 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №6216778 в електронній формі у інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, шляхом підпису відповідачем договору одноразовим ідентифікатором. 
Зазначений договір не визнаний судом недійсним, тому в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.
Також, встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №6216778 від 15.02.2022 виконало в повному обсязі та перерахувало відповідачу кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн на її картковий рахунок НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс».
Право вимоги за укладеним між ними кредитним договором 25.07.2024 за договором факторингу передано позивачу.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання згідно із кредитним договором №6216778 від 15.02.2022, внаслідок чого виникла заборгованість.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №6216778 від 15.02.2022 слід задовольнити повністю в розмірі 6724,80 грн, з яких 6000,00 грн заборгованість за кредитом, 724,80 грн заборгованість за відсотками.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, аналіз статті 137 ЦПК України вказує на те, що учаснику справи можуть бути відшкодовані витрати на правничу допомогу, яка виконана саме адвокатом, а не іншим фахівцем в галузі права.
Представник позивача просить стягнути з відповідача 16000,00 грн витрат на правову допомогу.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений загальними зборами 01.11.2023; заявка на надання юридичної допомоги №334 від 02.06.2025; витяг з акту про надання юридичної допомоги №13 від 30.06.2025, відповідно до якого загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 16000,00 грн.
Проте, надані позивачем докази не підтверджують того, що саме адвокатом та яким адвокатом виконана робота (надані послуги), чи є у нього (неї) відповідний статус.
Відповідно до п. 2.8. Договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, надання правової допомоги Клієнту здійснюється партнерами, адвокатами, співробітниками Адвокатського Об`єднання.
За таких обставин, у суду відсутні відомості про те, що витрати, які просить стягнути позивач із відповідача, пов`язані саме із правничою допомогою адвоката. Тому, у задоволенні вимоги позивача про стягнення цих витрат суд відмовляє.
Так як позов задоволений на 98,61% (56673,25 / 57473,35 х 100%), з відповідача на користь позивача слід стягнути 2388,73 грн судового збору (98,61% від 2422,40 грн).
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит №93549 від 29.12.2021 у розмірі 49948,45 грн, з яких: 24334,57 грн заборгованість за кредитом, 25613,88 грн заборгованість за відсотками.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит №6216778 від 15.02.2022 у розмірі 6724,80 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за кредитом, 724,80 грн заборгованість за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір в розмірі 2388,73 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження – вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, код ЄДРПОУ – 42640371. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання – АДРЕСА_1 .

Рішення складено та підписано 17.03.2026.

Головуючий суддя  	П. Я. Стельмащук