ЄУН: 336/10973/25
Провадження №: 2/336/836/2026 
16.03.26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Худіної О.О., за участі секретаря судового засідання: Дорошенко К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи), -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача адвокат Федорюк Ірина Ігорівна, звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості в розмірі 89 961,37 гривень, а також судові витрати.
За змістом позову, 02.04.2021 між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та гр. ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір №1530777-104 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п.1.1 розділу 1 даного Кредитного договору позичальнику було надано кредит в розмірі 55 597,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок Відповідача № НОМЕР_1 .
У відповідності до змісту Кредитного договору та умов Паспорту споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка МАКСИМУМ», кредитування Відповідача здійснювалось на наступних умовах: строк кредитування: 48 місяців; цільове призначення кредиту: власні потреби; розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,01% річних; комісія за надання кредиту: 4,9%; комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 4.9% щомісячно. Кінцева дата погашення кредиту 02.04.2025.
Таким чином, через неналежне виконання Відповідачем умов Кредитного договору, станом на 04.11.2025, його загальна заборгованість перед Позивачем складає 89 961,37 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)- 43 643,70 грн заборгованість по процентах (в т.ч. прострочені)-5,42 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. прострочені)-46 312,25 грн., що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками.
Однак, Позичальником було порушено норми чинного законодавства України та умови Кредитного договору, а саме п. 3.1.2, п. 3.1.4 розділу 3 Кредитного договору, Відповідач зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору.
Таким чином, Позичальником було грубо порушено умови Заяви - договору №1530777-104 від 02.04.2021 про надання кредиту готівкою на власні потреби, а також норми чинного законодавства.
З вказаних підстав, враховуючи, що внаслідок порушення графіку сплати заборгованості наявна прострочена заборгованість, відповідно, у позивача виникло право звернення до суду із даним позовом, із посиланням на ст.15, 16, 525-527, 530, 543, 550, 552-554, 610-612, 624-625, 629, 631, 1048-1054 ЦК України, оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання умов договору, укладеного між сторонами, який не розірваний, представник позивача просить задовольнити позов у визначений спосіб.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 справу передано в провадження судді Худіної О.О.
Ухвалою судді від 16.12.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Встановлено відповідачу 5-денний строк з дня вручення ухвали для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
Крім того, чітко роз`яснено (у резолютивній частині), що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Таких клопотань до справи не скеровано.
Відповідач відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв до справи не скеровував, не скориставшись відповідним процесуальним правом, конверт із копією ухвали суду, надісланий за місцем реєстрації відповідача, двічі повернувся до суду без вручення, що надає суду підстави для ухвалення рішення. 
Копія позовної заяви із додатками скерована відповідачеві позивачем на виконання вимог ч.1 ст.177 ЦПК України, відповідні докази досліджені судом. Так, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. 
Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.
Судом встановлено, що 31.03.2021 між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 підписано заяву – анкету на оформлення банківських продуктів. Згідно з вказаною заявою встановлено, що було надано продукт «Зручна готівка МАКСИМУМ А» строком на 24на цільове використання купівлі товарів. Підписавши дану заяву – анкету на оформлення банківських продуктів, відповідач ОСОБА_1 просить Банк: надати послуги/продукти на умовах та в порядку, передбаченому в цій Заяві – анкеті та в договірних документах, що підписуються для оформлення відповідних послуг/продуктів; укласти зі мною договори на оформлення відповідних банківських продуктів/послуг; здійснювати кредитування на загальних умовах кредитування, що погоджені зі мною та зазначені в договірних документах.
02.04.2021 між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 підписано заяву – договір №1530777-104 про надання кредиту з наступними умовами: загальна сума кредиту 55 597,00 гривень; сума кредиту без комісії за надання кредиту 53 000,00 гривень, комісія за надання кредиту 4,9%, що складає 2 597,00; строк кредиту 48 місяців; проценти за користування кредитом 0,01% річних; комісія за обслуговування кредиту: 4,9% щомісячно. Вказану заяву – договір №1530777-104 про надання кредиту підписано відповідачем ОСОБА_1 .
Детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів додаток 1 до Заяви – договору №1530777-104 про надання кредиту також підписаний відповідачем ОСОБА_1 .
Разом із тим, умови вищезазначеного Кредитного договору з боку позичальника не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.
Таким чином, через неналежне виконання Відповідачем умов Кредитного договору, станом на 04.11.2025, його загальна заборгованість перед Позивачем складає 89 961,37 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)- 43 643,70 грн заборгованість по процентах (в т.ч. прострочені)-5,42 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. прострочені)-46 312,25 грн., що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками.
Як встановлено з розрахунку суми нарахованої комісії за кредитним договором станом на 01.09.2025 суд встановлено, що за період нарахування 02.04.2021 по 11.05.2021 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 11.05.2021 сума сплаченої комісії 2 724,25; період нарахування 12.05.2021 по 10.06.2021 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 10.06.2021 сума сплаченої комісії 2 724,25; період нарахування 11.06.2021 по 12.07.2021 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 12.07.2021 сума сплаченої комісії 2 724,25; період нарахування 13.078.2021 по 10.08.2021 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати відсутня; період нарахування 11.08.2021 по 12.09.2021 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 12.08.2021 сума сплаченої комісії 2 724,25 та 10.09.2021 сума сплаченої комісії 2 724,25; період нарахування 13.09.2021 по 11.10.2021 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 11.10.2021 сума сплаченої комісії 2 724,25; період нарахування 12.10.2021 по 10.11.2021 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 10.11.2021 сума сплаченої комісії 2 724,25; період нарахування 11.11.2021 по 12.12.2021 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 10.12.2021 сума сплаченої комісії 2 724,25; період нарахування 13.12.2021 по 10.01.2022 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 10.01.2022 сума сплаченої комісії 2 724,25; період нарахування 11.01.2022 по 10.02.2022 нарахована комісія 2 4724,25 дата сплати 10.02.2022 сума сплаченої комісії 2 724,25, тобто відповідач добросовісно сплачував комісію за кредитним договором на встановлених умовах Заяви – договору №153077-104 про надання кредиту, проте стороною позивача продовжувалась нарахування комісії.
Так, дійсно, як встановлено під час розгляду справи, відповідно до умов укладеного між сторонами заяви – договору передбачено обов`язок позичальника/відповідача сплатити кредитору/позивачу комісії.
Проте, загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан. Враховуючи, що кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, то на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України).
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (згідно з висновками у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, пр. 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). 
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
В постанові Верховного Суду від 31.01.2024 №183/7850/22, пр. 61-14740св23, вказано, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Таким чином суд дійшов висновку про те, що нарахування та стягнення заборгованості по комісії у сумі 46 312,25 є неправомірним, а позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19.
Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються позивачем, як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції. 
У вказаній справі цієї умови в достатньому обсязі дотримано позивачем, відповідно, положення ст.634 ЦК України розповсюджуються на правовідносини, що склались між сторонами.
За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 
У цій справі позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, прострочених тіла кредиту, процентів, нарахованих на вказане тіло (річних та щомісячних), що відповідає умовам кредитного договору.
За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позивач виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, а саме, здійснив перерахування кредитних коштів відповідно до договору в обумовленій сумі, з поточного рахунку, відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» на рахунок відповідача, відкритий в цій же банківській установі.
Порушення умов Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні договору, зокрема, щодо роз`яснення відповідачу його окремих положень, судом не встановлено.
Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості відповідно до заявлених позовних вимог в повному обсязі.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, вимоги сторони позивача в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 46 312,25 гривень є необґрунтованими, відповідно, не підлягають задоволенню, що зумовлює часткове задоволення позову.
Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» підлягають задоволенню частково, а саме у спосіб, визначений позивачем, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у визначеній судом сумі.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого. Згідно з ч. 1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 1 175,35 гривень, тобто, пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за заявою - договором №1530777-104 від 02.04.2021, у сумі 43 649,12 гривень (Сорок три тисячі шістсот сорок дев`ять гривень 12 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 175,35 гривень (Одна тисяча сто сімдесят п`ять гривень 35 копійок).
В іншій частині позову – відмовити.
Реквізити сторін: 
Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» код ЄДРПОУ 09806443; місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симони Петлюри, буд. 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду складено та підписано 16.03.2026.
Суддя    О.О. Худіна