ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 квітня 2026 року справа №200/9086/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року (повне судове рішення складено 08 січня 2026 року) у справі № 200/9086/25 (суддя в І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо зупинення нарахування та виплати пенсії з 01.02.2024;
- зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії з 01.02.2024, з проведенням її індексації за 2024-2025 роки, та виплатити заборгованість з пенсії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як внутрішньо переміщена особа та отримував до 01.02.2024 пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. З 01.02.2024 виплата пенсії не здійснюється. Листом відповідача від 06.11.2025 позивача повідомлено, що для відновлення нарахування та виплати пенсії потрібно особисто подати заяву про поновлення її нарахування та виплати, а також надати заяву про не одержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-ти денний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску.
У встановлений ухвалою суду від 27.11.2025 строк представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2025 у задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовлено.
Позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо зупинення нарахування та виплати пенсії з 01.02.2024 по 22.05.2025 та зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії з 01.02.2024 по 22.05.2025, з проведенням її індексації за 2024 рік, та виплатити заборгованість з пенсії, повернуто позивачу.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні. Зобов`язано відповідача подати до суду засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно позивача.
26.12.2025 на адресу суду надійшли витребувані документи та відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 23.05.2025 та з проведенням її індексації.
В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління не порушувало прав позивача на отримання пенсії, а тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги.
Згідно п. 1 Постанови № 637 виплата пенсій, що призначені внутрішньо переміщеним особам, проводилась через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».
У разі наявності в територіальних органах Пенсійного фонду України надісланої акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» інформації про відсутність видаткових операцій за рахунками протягом шести місяців підряд нарахування пенсії продовжується, але з 1 січня 2024 року нарахована сума пенсії не перераховується на рахунки їх одержувачів до проходження фізичної ідентифікації. Нарахована сума пенсій внутрішньо переміщеним особам перераховується на рахунки їх одержувачів територіальними органами Пенсійного фонду України після проходження ними фізичної ідентифікації, починаючи з місяця припинення фінансування виплати пенсії. Листом філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» від 12.01.2024 № 104.14-20/4600/2024 повідомлено Головне управління щодо неотримання ОСОБА_1 пенсії протягом року.
Відповідно до п. 4-1 частини 1 статті 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі не проходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством.
У зв`язку з не проходженням фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеної особи, виплата пенсії ОСОБА_1 автоматично призупинена відповідно до пункту 4-1 частини 1 статті 49 Закону № 1058.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як внутрішньо переміщена особа та до 01.02.2024 отримував пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
У зв`язку із нездійсненням нарахування та виплати пенсії, представник позивача 07.10.2025 звернувся до відповідача із заявою про поновлення нарахування та виплати пенсії.
Листом відповідача від 06.11.2025 представника позивача повідомлено про відмову у поновленні нарахування та виплати пенсії.
При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
01 січня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, він визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-VI пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 49 Закону № 1058-IV (станом на день припинення виплати пенсії) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Відповідач у заявах по суті справи зазначає, що у зв`язку з не проходженням фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеної особи, виплата пенсії ОСОБА_1 автоматично призупинена відповідно до пункту 4-1 частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV (форма рішення територіального органу Пенсійного фонду про припинення пенсії чинним законодавством не затверджена).
Разом з тим, вказане посилання відповідача, як на підставу припинення виплати пенсії, є неприйнятним, оскільки суперечать статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» від 25.04.2024 № 3674-IX внесені зміни до статті 49 Закону № 1058-IV, яка регулює припинення та поновлення виплати пенсії, згідно яких припинення виплати пенсії відбувається (у тому числі): у разі не проходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством.
Суд враховує, що на дату припинення пенсії позивачу (лютий 2024 року) частина 1 ст. 49 Закону № 1058-IV не передбачала таку підстави припинення виплат як – не проходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством.
Отже, на дату припинення пенсії такої підстави припинення, визначеної п. 4-1 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, не існувало.
Також слід зазначити, що у ст. 49 Закону № 1058-IV визначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. Зокрема, у частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.
Тобто, можливість припинення виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення діючим законодавством України не передбачена.
В матеріалах справи рішення щодо припинення виплати пенсії відсутнє.
За вказаними обставинами суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач на виконання вимог ст. 49 Закону № 1058-IV не приймав рішення про припинення виплати пенсії позивачу.
Враховуючи наведене, відповідачем порушено вимоги ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 243/6391/17, від 07.02.2019 у справі № 408/2686/17, від 30.05.2019 у справі № 425/1485/17, від 17.08.2021 у справі № 235/1083/17, від 21.10.2021 у справі № 759/2038/17, від 22.12.2021 у справі № 752/15827/17.
За встановлених обставин справи окружний суд дійшов вірного висновку, що дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу є протиправними та такими, що порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення.
З урахуванням встановленої протиправності припинення нарахування та виплати пенсії, суд також зазначає, що поновлення пенсійних виплат має здійснюватися у розмірі, визначеному з урахуванням усіх підвищень та індексацій, передбачених чинним законодавством. Відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено обов`язок органу пенсійного забезпечення здійснювати індексацію пенсій, а тому при поновленні пенсійних виплат відповідач зобов`язаний врахувати всі передбачені законом підвищення та індексації за відповідний період.
Неврахування індексації при поновленні пенсійних виплат призвело б до неповного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню у спосіб визнання протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу та зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 23.05.2025 та з проведенням її індексації.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на неподання заяви про неотримання пенсії від органів російської федерації.
Відповідно до п.14-4 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. 
Однак, вказане відповідачем не було підставою для припинення виплати пенсії, тому не береться до уваги апеляційним судом. 
Розділ XV доповнено пунктом 14-4 згідно із Законом № 1166-VII від 27.03.2014; в редакції Закону № 3674-IX від 25.04.2024, тобто, не існував на момент припинення виплати пенсії позивачу.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року у справі № 200/9086/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 23 квітня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук