Справа № 444/3003/25
Провадження № 2/444/211/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/

06 квітня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Ясиновський Р. Б. 
за участі секретаря судового засідання Стець М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ: 

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути із останнього в його користь заборгованість за договором позики від 08 квітня 2025 року в розмірі 63 260 грн 00 коп та понесені судові витрати.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 квітня 2025 року, він, відповідно до умов укладеного з відповідачем письмового договору позики від 08.04.2025 позичив останньому грошові кошти в сумі 63 260,00 грн. Позика отримана відповідачем готівкою 08.04.2025 до моменту підписання договору, про що зазначено у самому договорі позики.
Так, у п. 1 Договору позики зазначено, що позика отримана Позичальником від позикодавця в повному обсязі шляхом передачі готівки із рук позичальника в руки позикодавця 08.04.2025 року до моменту підписання сторонами цього договору.
У п. 9 договору позики відповідач, як позичальник, підтвердив про отримання від позикодавця 08.04.2025 року до моменту підписання договору грошових коштів у сумі 63 260,00 грн.
Вказані письмові застереження в тексті договору позики про завершену дію щодо передання ним грошових коштів відповідачу засвідчують факт отримання ним позики,
Зазначає, що згідно з п. 3 договору позики відповідач, як позичальник, зобов`язувався повернути йому грошові кошти у сумі 63 260,00 грн до 30 червня 2025 року у такому порядку:
- до 15 квітня 2025 року - 13 260,00 гри;
- до 10 травні 2025 року - 25 000,00 гри;
- до 30 червня 2025 року - 25 000,00 грн.
При цьому, відповідно до п. 3 та п. 6 договору позики - позика повертається шляхом передачі готівки із рук Позичальника в руки Позикодавця і останній зобов`язаний видати Позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково.
У п. 7 Договору позики сторони підтвердили, що цей Договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається у відповідності зі справжньою їх волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, про що свідчать їх особисті підписи на Договорі.
Отже, відповідно до умов договору позики відповідач зобов`язаний був повернути повну суму позики у строк до 30 червня 2025 року.
Відповідно до п. 4 договору позики позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання щодо повернення позики за цим Договором.
Проте у встановлені Договором позики строки Відповідач не повернув грошові кошти, внаслідок чого заборгував йому 63 260,00 грн 
Вказує, що викладені в позові обставини підтверджуються укладеним між позивачем та відповідачем письмовим договором позики від 08.04.2025 року. Крім цього, звертає увагу, що передання позивачем грошових коштів відповідачу та підписання між позивачем та відповідачем Договору позики мало місцу у присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Зважаючи на вищенаведене просить позовну заяву задовольнити.
Позивач та його представник адвокат Олексів Н.М. в судове засідання не з`явилися, однак представник подала клопотання про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином.
Про причини неявки відповідач не повідомив. Відзиву на позовну заяву чи клопотань на адресу суду не подав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосуваннястатей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Відповідно до копії договору позики від 08 квітня 2025 року укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , вбачається, що такий укладено про наступне:
1. Позикодавець передав у власність Позичальнику, а Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти в сумі 63 260 гривень 00 копійок (позика). Позика отримана Позичальником від Позикодавця в повному обсязі шляхом передачі готівки із рук Позичальника в руки Позикодавця 08.04.2025 року до моменту підписання Сторонами даного Договору.
2. Проценти за користування Позикою за цим Договором не нараховуються і не стягуються.
3. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 63 260 гривень 00 копійок, до 30 червня 2025 року у такому порядку:
- до 15 квітня 2025 року - 13 260 гривень 00 копійок;
- до 10 травня 2025 року - 25 000 гривень 00 копійок;
- до 30 червня 2025 року - 25 000 гривень 00 копійок.
Позика повертається шляхом передачі готівки із рук Позичальника в руки Позикодавця.
4. Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання щодо повернення Позики за даним Договором .
5. У разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за цим Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми.
6. У випадку повернення Позичальником Позики (її частини), Позикодавець зобов`язаний видати Позичальнику розписку про одержання суми Позики в повному обсязі або частково.
7. Сторони підтверджують, що цей Договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається у відповідності зі справжньою їх волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, про що свідчать їх особисті підписи на Договорі.
8. Сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного Договору.
9. Позичальник підписанням цього Договору підтверджує про отримання від Позикодавця 08.04.2025 до моменту підписання цього Договору грошових коштів у сумі 63 260 гривень 00 копійок.
10. Даний Договір укладений українською мовою у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної зі Сторін.
Також із договору позики вбачається, що передача грошових коштів (Позики) у сумі 63 260 гривень 00 копійок та підписання цього Договору були здійснені у м. Новояворівськ Львівської області 08 квітня 2025 року у присутності свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . (арк. спр. 5).
У справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Так, зі змісту договору позики можна зробити однозначний висновок про отримання відповідачем від позивача грошових коштів саме у борг, оскільки в договорі є чітко зазначено про обов`язок повернення коштів та порядок такого повернення.
Договір позики встановлює факт передачі відповідної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також в договорі зазначено про зобов`язання позичальника повернути борг у визначений строк.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».
Якщо договір позики укладений в письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (постанова Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 463/9914/20 (провадження № 61-1664св22)).
Згідно положення ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Доказів повернення відповідачем грошових коштів позивачу матеріали справи не містять та судом під час розгляду справи не встановлено, а від так боргове зобов`язання відповідачем не виконане.
Установлені судом обставини та зібрані по справі докази, оцінені кожен окремо на їх належність, достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, за правилами ст. 89 ЦПК України, свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до ст. 141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.
Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08 квітня 2025 року в розмірі 63 260 грн 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування сторін у справі:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Яворівським РВ УМВС України у Львівській області 08 лютого 2011 року, РНОКПП НОМЕР_2 , телефон: НОМЕР_3 , адреса електронної пошти: відсутня, відсутній електронний кабінет в ЄСІТС.
Представник позивач адвокат Олексів Наталія Миронівна, адреса (основна) АДРЕСА_2 (адвокатське об`єднання: "Адвокатське об`єднання "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ СИДОРОВИЧ ТА ПАРТНЕРИ "), електронна пошта: oleksiv.nata@gmail.com, адреса: 01011, Київ, м. Київ, р-н Печерський, вул. Панаса Мирного, буд. 7, +38(044)247-55-77.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий Жовківським РВ ГУ ДМС України у Львівській області 05 січня 2015 року, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , телефон: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , адреса електронної пошти не відома, відсутній електронний кабінет в ЄСІТС.
Повний текст рішення виготовлено 07 квітня 2026 року.

Суддя       Ясиновський Р. Б.