ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
24 березня 2026 року
м. Харків
справа № 636/9148/24
провадження № 22-ц/818/1390/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М, Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вовчанської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року, постановлене під головуванням судді Оболєнської С.А., -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вовчанської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, в якому просила визнати за позивачем право власності на житловий будинок А-1 з прибудовою та верандою «а» загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: літня кухня Б з верандою б, сарай В, гараж Г, погріб П, убиральня У, навіс Н, ворота № 1, огорожа № 2, розташованих по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 
помер її батько, ОСОБА_2 . У встановлений законом строк, вона як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується листом Вовчанської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської області від 20 липня 2024 року. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що спадкодавець ОСОБА_2 у 1981 році отримав дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під будівництво якого була відведена земельна ділянка площею 540 кв.м. Житловий будинок було побудовано у 1981 році, де проживав спадкодавець разом зі своєю родиною по день смерті.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до
вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення
повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із
дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини після померлого батька, порушено строки звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не доведено підстави для спадкування відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Судом встановлено, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 (а.с. 10).
Зі свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_2 від 31 серпня 2002 року вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 31 серпня 2002 року зареєстровано шлюб. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_5 (а.с. 11).
Батько позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 (а.с. 8).
З листа Вовчанської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської
області від 20 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановлений законом строк є - ОСОБА_1 , дочка спадкодавця. Інформація про інших спадкоємців відсутня. Згідно довідки КП «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» від 25 жовтня 2021 року право власності на будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, документ який підтверджує право власності на цей будинок відсутній (а.с. 6-7).
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77714418 від 20 липня 2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , Вовчанською державною нотаріальною конторою 11 грудня 2020 року заведена спадкова справа No 66927798.
Рішенням Вовчанського Виконкому № 4 від 07 квітня 1981 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 вирішено відвести в безстрокове користування гр. ОСОБА_2 земельну ділянку та надати право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці під АДРЕСА_2 , площею 540 кв. м. Зобов`язано ОСОБА_2 одержати в технічному бюро архітектора Вовчанського району всю необхідну документацію на право будівництва будинку на вищезазначеній земельній ділянці та засвідчити договір в нотаріальній конторі (а.с. 12).
Комунальним підприємством «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 станом на 20 вересня 2021 року виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , відповідно до якого будинок, розташований за вказаною адресою побудовано у 1981 році.
З листа Вовчанського бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 01.01.2013 року право власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1 не зареєстровано. Зазначене майно складається з житлового будинку з прибудовою та верандою загальною площею 61,8 м2, а також надвірних будівель та споруд: літньої кухні Б з верандою б, сараю В, гаражу Г, погрібу П, убиральні У, огорожі No 2, воріт № 1 (а.с. 22).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_2 , який проживав та був зареєстрований з грудня 1984 року по день смерті, у АДРЕСА_1 . Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька.
Інших спадкоємців померлий немає. Заповіт за життя складено не було. Враховуючи те, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , тому є достатні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Документами, які підтверджують належність спірного будинку померлому ОСОБА_2 , є, в тому числі, рішення виконкому Вовчанської міської ради Вовчанського району Харківської області про відведення в безстрокове користування земельної ділянки та надання права індивідуального будівництва, план відводу в натурі земельної ділянки під індивідуальну забудову та ін.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.
За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
За загальним правилом ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
З матеріалів справи вбачається, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 . 
Батько позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 (а.с. 8).
З листа Вовчанської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської
області від 20 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановлений законом строк є - ОСОБА_1 , дочка спадкодавця. Інформація про інших спадкоємців відсутня. Згідно довідки КП «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» від 25 жовтня 2021 року право власності на будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, документ який підтверджує право власності на цей будинок відсутній. 
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77714418 від 20 липня 2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , Вовчанською державною нотаріальною конторою 11 грудня 2020 року заведена спадкова справа № 66927798.
Рішенням Вовчанського Виконкому № 4 від 07 квітня 1981 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 вирішено відвести в безстрокове користування гр. ОСОБА_2 земельну ділянку та надати право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці під АДРЕСА_2 , площею 540 кв. м. Зобов`язано ОСОБА_2 одержати в технічному бюро архітектора Вовчанського району всю необхідну документацію на право будівництва будинку на вищезазначеній земельній ділянці та засвідчити договір в нотаріальній конторі (а.с. 12).
Зі змісту технічного паспорту, виготовленого у 2021 році на замовлення ОСОБА_1 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , вбачається, що вказаний будинок побудовано у 1981 році.
Право власності на спірний будинок за життя ОСОБА_2 не зареєстровано. 
Відповідно до п. 78 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.
Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17, у постанові від 15 січня 2021 року у справі № 1540/3952/18.
Отже, у ОСОБА_2 був відсутній обов`язок щодо проходження процедури прийняття в експлуатацію спірного будинку, збудованого у 1981 році.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за життя померлий ОСОБА_2 тривалий час проживав у спірному будинку. 
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок А-1 з прибудовою та верандою «а» загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: літня кухня Б з верандою б, сарай В, гараж Г, погріб П, убиральня У, навіс Н, ворота № 1, огорожа № 2, розташованих по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновок суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року - скасувати. 
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А-1 з прибудовою та верандою «а» загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: літня кухня Б з верандою б, сарай В, гараж Г, погріб П, убиральня У, навіс Н, ворота № 1, огорожа № 2, розташованих по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:       О.В. Маміна

Судді:         Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова