ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року	Львів	Справа № 260/4329/25 пров. № А/857/38397/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року (головуючий суддя Плеханова З.Б., м. Ужгород) у справі № 260/4329/25 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Білинця В.О. про накладення штрафу від 19.05.2025 у розмірі 5 100 грн. у виконавчому провадженні №76695182.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 76695182 з примусового виконання виконавчого листа № 260/4882/24 від 31.10.2024. Зазначає, що лист боржника від 10.12.2024 є спробою уникнути виконання судового рішення через хибне тлумачення бюджетного законодавства, такий не підтверджує фактичного виконання рішення суду. Вважає, що у державного виконавця були підстави для накладення штрафу за невиконання судового рішення. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Враховуючи вимоги статті 287 та статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі №260/4882/24, яке набрало законної сили 30.09.2024, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо обмеження максимального розміру пенсії у розмірі - 28897,16 грн. з 01 березня 2024 року. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум та висновків, зроблених судом у даній справі.
31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №260/4882/24.
27 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом по справі №260/4882/24 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ.
03 грудня 2024 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Білинцем В.О. на виконання виконавчого листа у справі №260/4882/24 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76695182 та зобов`язано боржника добровільно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом від 10.12.2024 №0700-0504-5/74482 Головне управління повідомило відповідача, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 року по справі №260/4882/24 виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. Зокрема, на виконання попереднього рішення суду у справі №260/1722/24 від 12.04.2024 вже було проведено з 01 березня 2024 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30897,16 грн., без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Таким чином доплата різниці в пенсії на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/4882/24 відсутня. Наведене посилання на відсутність бюджетного призначення, при цьому, було недоцільним.
Згідно вимоги старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Білинця В.О. від 12.12.2024 ВП №76695182, державний виконавець вимагає надіслати на електронну адресу відділу протокол перерахунку пенсії. Інформацію надати в строк до 16.12.2024.
Листом від 13.12.2024 №0700-0307-5/75379 Головне управління повідомило відповідача, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/4882/24, яке набрало законної сили 30.09.2024, та яким зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум та висновків зроблених судом у даній справі, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії з 01.03.2024 року без обмеження максимальним розміром та надало відповідачу копію протоколу перерахунку пенсії стягувача з 01.03.2024 без обмеження максимальним розміром.
Відповідно до наданого протоколу пенсія ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року становить 30 897,16 грн., яка складається з 18 492,08 грн. грошового забезпечення +2588,89 грн. (індексація за 2022 рік) + 1500,00 грн. (індексація за 2023 рік) + 1500,00 грн. (індексація за 2024 рік) + 2 000,00 грн. (щомісячна доплата відповідно до постанови КМУ № 713) + 4 816,19 грн. (надбавка за проживання в гірській місцевості).
19 травня 2025 року старшим державним виконавцем Білинцем В`ячеславом Олександровичем було винесено постанову ВП №76695182 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду.
Не погоджуючись із вказаною постановою, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на управління є безпідставним, необґрунтованим та винесеним без урахування усіх обставин.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-УІІІ (далі - Закон №1404-УІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-УІП виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частина 4 ст.19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони виконавчого провадження невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону №1404-VIII).
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.
Частиною 2 ст. 63 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з аналізу наведених норм, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу.
Відповідно до ст.75 Закону №1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення без поважних причин.
Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Апеляційний суд звертає увагу, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Водночас, обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. 
Колегія суддів зазначає, що підставою для прийняття постанови про накладення штрафу є встановлення державним виконавцем факту невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі №260/4882/24 без поважних причин.
Вказаним рішенням зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум та висновків, зроблених судом у даній справі.
Судом першої інстанції встановлено, що Головне управління надало відповідачу копію протоколу перерахунку пенсії з 01.03.2024, з якого вбачається, що пенсія стягувача з 01 березня 2024 року становить 30 897,16 грн., яка складається з 18 492,08 грн. грошового забезпечення +2588,89 грн. (індексація за 2022 рік) + 1500,00 грн. (індексація за 2023 рік) + 1500,00 грн. (індексація за 2024 рік) + 2 000,00 грн. (щомісячна доплата відповідно до постанови КМУ № 713) + 4 816,19 грн. (надбавка за проживання в гірській місцевості).
Тобто, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії з 01.03.2024 року без обмеження максимальним розміром.
У листі від 10.12.2024 №0700-0504-5/74482 Головне управління повідомляло відповідача, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 у справі №260/4882/24 виконано, в підтвердження чого на вимогу державного виконавця було надано протокол перерахунку пенсії.
Водночас, в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не наведено жодних доводів, які б свідчили про невиконання рішення суду, зокрема, не здійснено аналізу цього розрахунку пенсії.
Отже, станом на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу у державного виконавця були наявні відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку, а відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність прийнятої державним виконавцем постанови від 19.05.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.
При обґрунтуванні цієї постанови апеляційним судом враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 272, 287, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі № 260/4329/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш