П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/819/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л. 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 
11 березня 2026 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
секретар судового засідання: Гавриленко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося в суд з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить скасувати постанову від 06.01.2026 ВП № 79649135 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.02.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що виплата перерахованого розміру пенсії та залишку нарахованої заборгованості по рішеннях суду, у тому числі по справі № 560/1661/25, буде здійснена ОСОБА_1 з урахуванням Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821 та в межах затверджених бюджетних асигнувань виділених на цю мету за джерелами їх фінансування.
Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Третя особа подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.
У судовому засідання третя особа заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Позивач та відповідач повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Керуючись положеннями вказаної норми та враховуючи відсутність заперечень третьої особи, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі №560/1661/25, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 01.10.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із надбавками та підвищеннями на підставі встановлення інвалідності II групи, із збереженням її причини, з урахуванням раніше виплачених сум.
Хмельницький окружний адміністративний суд 18.11.2025 видав виконавчий лист у справі №560/1661/25.
На примусовому виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №79649135 з виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №560/1661/25, виданого 18.11.2025.
Згідно із повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.01.2026, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025, яке набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2025 (отримана 11.11.2025), ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено з 01.10.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із надбавками та підвищеннями на підставі встановлення інвалідності ІІ групи, із збереженням її причини, з урахуванням раніше виплачених сум. Розмір пенсії після перерахунку станом на 01.10.2024 склав 23610 грн. Сума доплати за період з 01.10.2024 по 31.12.2025 становить 43519,65 грн.
В акті державного виконавця від 06.01.2026 зазначено, що рішення суду у справі №560/1661/25 не виконано, так як проводиться виплата пенсії не в повному розмірі, а саме розмір пенсії згідно розрахунку станом на 01.03.2025 становить 23610,00 грн, а виплачується 21208,69 грн.
Постановою від 06.01.2026 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за не виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/1661/25 наклав на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф в розмірі 5100,00 грн.
Позивач, вважаючи постанову від 06.01.2026 ВП №79649135 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн протиправною, звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є правомірною, адже позивачем без поважних причин не виконано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі №560/1661/25.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до положень пункту першого частини другої статті 18 Закону України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (Закон №1404-VІІІ) виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно із частиною першою статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини другої статті 63 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.
Згідно із статтею 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, підставою для прийняття рішення про накладення штрафу, передбаченого ч.1 ст.75 Закону №1404-VII, є встановлення факту невиконання рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Таке невиконання повинно існувати на день винесення постанови про накладення штрафу, а причиною невиконання - обставини, які не залежать від боржника.
Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Отже, часткове невиконання судового рішення позивачем з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 закону України "Про виконавче провадження", а відтак прийняття державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу є неправомірним.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у постановах від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20, від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.
Однак, відсутні підстави стверджувати, що у даному випадку не виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі №560/1661/25 зумовлене виключно відсутністю відповідного фінансування із державного бюджету.
Так, встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі №560/1661/25 станом на 01.10.2024 склав 23610,00 грн. Сума доплати за період з 01.10.2024 по 31.12.2025 становить 43519,65 грн (по 2401,31 грн помісячно), а фактична виплата 21208,69 грн (23610,00 грн - 2401,31 грн).
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, щомісячна сума доплати є розподіленою заборгованістю відповідно до перерахунку пенсії на підставі рішення у справі №560/1661/25.
Разом з цим, третьою особою надано виписку по картковому рахунку, з якої слідує, що в січні 2026 року та в лютому 2026 року ним отримано пенсію в розмірі 21208,69 грн, а не 23610,00 грн, тобто, в меншому розмірі, ніж визначено за результатами перерахунку, здійсненого на виконання рішення у справі №560/1661/25.
Таким чином, має місце невиконання позивачем вказаного судового рішення без поважних причин, а головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України правомірно прийняв постанову від 06.01.2026, згідно із якою наклав на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф в розмірі 5100,00 грн за не виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/1661/25.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Мацький Є.М.