Справа №461/947/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року Галицький районний суд міста Львова у складі головуючої судді Павлюк О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу
за позовом: Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ЄДРПОУ 14360080), 
до: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), 
про: стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник АТ «Акцент-Банк» (надалі – АТ «А-Банк») звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101711133044033 від 22.03.2024 у розмірі 10’790,13 грн., а також 2’662,40 судового збору.
Позов мотивує тим, що 22.03.2024 ОСОБА_1 уклала з AT «A-Банк» кредитний договір №АВН0СТ155101711133044033, щодо надання кредиту у розмірі 9’200,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 85.00% щорічно та комісії у розмірі 0.00 грн. Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (Заяві на погодження використання електронного підпису).
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідачка ОСОБА_1 у свою чергу, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 30.01.2026 складає суму у розмірі 10’790,13 грн., яка складається зі: 7’398,96 грн. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 3’124,72 грн. – загальний залишок заборгованості за процентами; 266’45 грн. – загальний залишок заборгованості за пенею. На теперішній час, відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав АТ «А-Банк».
Ухвалою від 02 лютого 2026 року суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони у справі про судовий розгляд цього позову були повідомлені належним чином.
З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства суд направив Відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання, отриманим за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру у порядку ст.187 ЦПК України.
У частинах 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Суд вжив передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення Відповідачки та створив умови для реалізації принципу змагальності сторін.
Відповідачка відзив на позов у встановлений судом строк не подала та жодних клопотань не заявила, а тому суд, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням рішення. 
У частинах 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку.
У статтях 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У частині 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2024 ОСОБА_1 на підставі особистого волевиявлення подала заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101711133044033 до АТ «А-Банк».
Кредит за послугою «Швидка готівка» надавався на таких умовах : вид кредиту – кредит на споживчі потреби; тип кредиту – строковий; мета отримання кредиту – придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту – 9’200,00 грн.; строк кредиту – 36 місяців з 22.03.2024 по 21.03.2027 включно; процента ставка – 85% на рік.
У заяві про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101711133044033 від 22.03.2024 ОСОБА_1 погодилася з тим, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк» при наданні банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту становить Кредитний договір. Підписанням Заяви ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк», Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримала їх примірники.
Заява про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101711133044033 від 22.03.2024 Таблиця обчислення вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом позичальника ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. ч. 6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 9’200,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №TR.33383432.65046.65455 від 22.03.2024.
Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, у повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №АВН0СТ155101711133044033 від 22.03.2024, станом на 30.01.2026 заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить 10’790,13 грн., та складається зі: 7’398,96 грн. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 3’124,72 грн. – загальний залишок заборгованості за процентами; 266’45 грн. – загальний залишок заборгованості за пенею.
Окрім цього, інформація, викладена у розрахунку заборгованості за договором №АВН0СТ155101711133044033 від 22.03.2024, підтверджується випискою по кредиту, що підготовлена АТ «Акцент-Банк» за період із 22.03.2024 по 30.01.2026.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов частково підлягає до задоволення шляхом стягнення з Відповідачки на користь Позивачки заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101711133044033 від 22.03.2024 у розмірі 10’493,68 грн., яка складається зі: 7’398,96 грн. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 3’124,72 грн. – загальний залишок заборгованості за процентами.
Щодо стягнення з Відповідачки заборгованості за пенею суд зазначає таке.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на території України введений військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента продовжувався та триває на час розгляду цієї справи в суді.
При цьому, як видно з вищезазначеного розрахунку заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101711133044033 від 22.03.2024, то такий проведений за період з 22.03.2024 по 30.01.2026.
Таким чином, з огляду на положення норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка поширюються на спірні правовідносини, ОСОБА_1 як позичальник звільнена від обов`язку сплати на користь Позивача пені за прострочення нею виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, оскільки на час укладення та дії кредитного договору, а також розгляду справи у суді та ухвалення у ній рішення в Україні діяв та продовжує діяти воєнний стан.
За наведених обставин, аргументи сторони Позивача про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» пені у розмірі 266’45,00 грн. суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому такі задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з Відповідачки на користь Позивача заборгованості за Кредитним договором у розмірі 10’493,68 грн., яка складається зі: 7’398,96 грн. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 3’124,72 грн. – загальний залишок заборгованості за процентами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору у розмірі 2’662,40 грн. підтверджується відповідним платіжним дорученням № 6005315550040 від 30.01.2026.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідачки на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2’589,25 грн., виходячи з розрахунку 10’493,68 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2’662,40 грн. (ставка судового збору) : 10’790,13 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 2’589,25 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
1. Позов – задовольнити частково.
2. Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ЄДРПОУ 14360080), заборгованість у розмірі 10’493 (десять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок та 2’589 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок сплаченого судового збору.
3. У решті позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Ольга ПАВЛЮК