Справа № 420/26937/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2023 року за період з 19.09.2022 по 21.11.2022, з 01.12.2022 по 24.02.2023 та з 14.07.2023 по 28.11.2023 рік у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах в повному обсязі, протиправною;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 додаткову відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2023 року за період з 19.09.2022 по 21.11.2022, з 01.12.2022 по 24.02.2023 та з 14.07.2023 по 28.11.2023 рік у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах в повному обсязі;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за період з 27.03.2022 по 08.06.2024 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за період з 27.03.2022 по 08.06.2024 року нарахування та виплатиту грошове забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2022 по 08.06.2024 року із застосування базового місяця (місяця підвищення доходів) березня 2018 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , індексацію грошового забезпечення за період з 27.03.2022 по 08.06.2024 року із застосуванням базового місяця (місяця підвищення доходів) березня 2018 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення з 23.01.2025 року по день фактичної виплати додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2023 року за період з 19.09.2022 по 21.11.2022, з 01.12.2022 по 24.02.2023 та з 14.07.2023 по 28.11.2023 рік у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах в повному обсязі та перерахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2023 року у розмірі 100 000 гривень за період перебування на лікування після отриманих травм за період з 30.08.2023 по 18.09.2023 року та з 05.12.2023 року по 14.01.2024 рік;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2023 року у розмірі 100 000 гривень за період перебування на лікування після отриманих травм за період з 30.08.2023 по 24.02.2023 року та з 05.12.2023 року по 14.01.2024 рік;
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в період з 27.03.2022 року по 08.06.2024 року грошове забезпечення відповідачем виплачувалось у заниженому розмірі, а саме: при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, тоді як мав бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 року. Також зазначає, що індексація грошового забезпечення у період з 27.03.2022 року по 08.06.2024 року повинна була проводитись із застосуванням березня 2018 року. Крім того, вказує, що у період з 19.09.2022 по 21.11.2022, з 01.12.2022 по 24.02.2023 та з 14.07.2023 по 28.11.2023 рік, з 30.08.2023 по 24.02.2023 року та з 05.12.2023 року по 14.01.2024 рік йому протиправно не виплачувалась додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168.
Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог подав відзив, в якому вказав, що на час розрахунку розміру грошового забезпечення позивача у спірному періоді було правомірно застосовано чинну редакцію п. 4 Постанови № 704, яка передбачала розрахунковою величиною прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року - 1762,00 грн. Також вказує, що додаткова винагорода позивачу була нарахована та сплачена у повному обсязі у відповідності до наказів командира Військової частини НОМЕР_3 , виданих на підставі довідок від військових частин та установ, до яких у той період був відряджений позивач, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Судом встановлено наступне.
Позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_4 , яка перебувала на грошову на фінансовому забезпечені ВЧ НОМЕР_1 .
У період з 27.03.2022 року по 08.06.2024 року грошове забезпечення позивача розраховувалось із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн.
Індексація грошового забезпечення у період з 27.03.2022 року по 08.06.2024 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін березня 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась.
Під час проходження служби позивач в період з 19.09.2022 по 21.11.2022, 01.12.2022 по 24.02.2023 та з 14.07.2023 по 28.11.2023 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою №4351/410 від 08.06.2024 року. 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 04.11.2022 №292 з урахуванням додатку №1 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 19.09.2022 по 25.10.2022.
На виконання вищезазначеного наказу позивачу у листопаді 2022 року нарахована додаткова винагорода у сумі 114 451,61 грн, що підтверджується карткою особового рахунку ВЧ НОМЕР_3 .
01.12.2022 року командиром Військової частини НОМЕР_3 видано наказ №320, яким відповідно до додатку №1 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 26.10.2022 по 31.10.2022 (за 6 днів) та з 01.11.2022 по 05.11.2022.
На виконання вищезазначеного наказу позивачу у грудні 2022 року нарахована додаткова винагорода у сумі 55 215,06 грн, що підтверджується карткою особового рахунку ВЧ НОМЕР_3 .
02.01.2023 року командиром Військової частини НОМЕР_3 видано наказ №10, яким відповідно до додатку №1 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 06.11.2022 по 21.11.2022.
На виконання вищезазначеного наказу позивачу у січні 2023 року нарахована додаткова винагорода у сумі 67333,33 грн, що підтверджується карткою особового рахунку ВЧ НОМЕР_3 .
05.03.2023 року командиром Військової частини НОМЕР_3 видано наказ №55, в якому відповідно до додатку №2 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 01.12.2022 по 31.12.2022 (за весь місяць, 31 день) та з 01.01.2023 по 28.01.2023.
На виконання вищезазначеного наказу позивачу у березні 2023 року нарахована додаткова винагорода у сумі 133 225,8 грн, що підтверджується карткою особового рахунку ВЧ НОМЕР_3 .
04.10.2023 року командиром Військової частини НОМЕР_3 видано наказ №359, яким: 
- відповідно до додатку №3 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 14.07.2023 по 31.07.2023 (за 18 днів);
- відповідно до додатку №4 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 01.08.2023 по 08.08.2023 (за 8 днів) та з 15.08.2023 по 31.08.2023 (за 17 днів), загалом – за 25 днів;
- відповідно до додатку №2 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 01.09.2023 по 30.09.2023 (за весь місяць, 30 днів).
На виконання вищезазначеного наказу позивачу у жовтні 2023 року нарахована додаткова винагорода у сумі 238 709,68 грн, що підтверджується карткою особового рахунку ВЧ НОМЕР_3 .
05.12.2023 року командиром Військової частини НОМЕР_3 видано наказ №441, яким:
- відповідно до додатку №2 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 01.10.2023 по 31.10.2023 (за весь місяць, 31 день); 
- відповідно до додатку №3 до нього прийнято рішення про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку за місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах з 01.11.2023 по 26.11.2023 (за 26 днів).
На виконання вищезазначеного наказу позивачу у грудні 2023 року нарахована додаткова винагорода у сумі 186666,67 грн, що підтверджується карткою особового рахунку ВЧ НОМЕР_3 .
26.03.2023 року позивач отримав мінно-вибухову травму, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» від 14.12.2023 №761 та довідкою ВЛК № 2025-0605-1423-2447-0 від 05.06.2025 року та, що травми отримані позивачем пов`язані із захистом Батьківщини.
Випискою із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення № 349 підтверджується стаціонарне лікування у період з 30.08.2023 по 18.09.2023 року.
Випискою №25931 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджується стаціонарне лікування у період з 05.12.2023 по 14.12.2023 року.
Виписним епікризом №91 від 13.02.2024 року підтверджується стаціонарне лікування у період з 15.01.2024 по 13.02.2024 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.
Згідно з ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 п. 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Пунктом 13 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що військово лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Аналіз наведеного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
При цьому, Постановою № 168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Враховуючи наведене, суд відхиляє посилання відповідача щодо не надання довідки про обставини травми, оскільки довідкою ВЛК № 2025-0605-1423-2447-0 від 05.06.2025 року підтверджено, що травма позивача пов`язана із захистом Батьківщини.
Аналогічні правові висновки щодо наявності підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тау відпустці за станом здоров`я викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2025 року у справі № 380/27432/23, від 05 червня 2025 року у справі № 520/16421/23, від 19 червня 2025 року у справі № 480/9155/23.
Враховуючи вищевикладене, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди з 05.12.2023 року по 14.12.2023 року та з 15.01.2024 року по 13.02.2024 року.
При цьому, суд зазначає, у період з 30.08.2023 року по 18.09.2023 року позивачу нараховувалась додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень, що підтверджується наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 04.10.2023 №359, карткою особового рахунку та випискою про рух грошових коштів на картковому рахунку позивача в АТ КБ «Приватбанк», а відтак суд дійшов висновку, що відповідач правомірно виплачував позивачу спірну додаткову винагороду у розмірі до 100 000 грн за період з 30.08.2023 року по 18.09.2023 року.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях, суд зазначає наступне. 
Згідно наказів №292 від 04.11.2022 року, №320 від 01.12.2022 року, №10 від 02.01.2023 року, №55 від 05.03.2023 року, №359 від 04.10.2023 року, №441 від 05.12.2023 року, карток особового рахунку за 2022 та 2023 роки, виписки з карткового рахунку в АТ КБ «Приватбанк» позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода з розрахунку 100 000 грн відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за періоди з 19.09.2022 року по 21.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 24.02.2023 року та з 14.07.2023 року по 28.11.2023 року.
Отже, ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно виплачував позивачу спірну додаткову винагороду у розмірі до 100 000 грн пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях.
Таким чином суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо вимог в частині виплати грошового забезпечення грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року суд зазначає наступне.
Позивач вважає, що його грошове забезпечення за 2022-2024 роки повинно визначатись з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, 1 січня 2023 року, 1 січня 2024 року, а не шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1січня 2018 року.
Спірним питанням є тлумачення та застосування сторонами Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704) та безпосередньо п. 4, яким визначені розміри посадових окладів та окладів за військове звання військовослужбовців.
Постановою № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Додатки 1, 12, 13, 14 до постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові №704 пункт 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..
Тобто, на момент набрання чинності постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Саме із урахуванням такої позиції та із таким правозастосуванням вказаної постанови у цій справі позивачу розраховувалось грошове забезпечення у спірному періоді.
Суд не погоджується із таким розрахунком грошового забезпечення в частині періоду та зазначає, що аналогічне питання вже було неодноразово предметом розгляду ВС КАС, а у Постанові від 02.08.2022 року по справі №440/6017/21 суд прийшов до таких висновків:
(1) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік);
(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.».
Крім того, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24 зробив наступний правовий висновок.
"59. Натомість пункт 4 Постанови № 704 в редакції пункту 2 Постанови № 481 замінює такий державний соціальний стандарт як прожитковий мінімум на сталу величину - 1762,00 грн, застосування якої при визначенні посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців не лише суттєво зменшує їх розміри окладів, а й зводить нанівець мету прийняття Постанови № 704 як такої.
60. Така зміна правового регулювання щодо розрахунку грошового забезпечення військовослужбовців скасовує основну новелу пункту 4 Постанови № 704, яка полягала в тому, що розміри посадових окладів, окладів за військовим званням співвідносилися до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який установлюється законом про Державний бюджет на відповідний календарний рік, а також призводить до збільшення питомої частки додаткових видів грошового забезпечення, що нівелює ідею оптимізації структури грошового забезпечення та гарантії захищеності грошового забезпечення військовослужбовців від негативних економічних факторів.
61. Приписи пункту 4 Постанови № 704 у первинній редакції відповідали вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, який запровадив розрахунковою величиною для визначення посадових окладів різних категорій публічних службовців саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
62. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 року у справі № 420/3824/25, у яких викладено правовий висновок про те, що з дня набрання чинності Постановою № 481 (20 травня 2023 року) та протягом усього періоду її дії (до 18 червня 2025 року) правові підстави для видачі довідок про розмір грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відсутні. Протягом зазначеного періоду визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями здійснювалося, виходячи з фіксованої величини 1762,00 грн, передбаченої Постановою № 481 та сформувати наступний:
до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного станом на 01 січня 2024 року відповідно до Постанови № 704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн".
Вищенаведені правові позиції ВС КАС викладені настільки зрозуміло та переконливо, що суд у цій справі не вбачає необхідності наводити інші аргументи на спростування хибної позиції відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині виплати індексації грошового забезпечення із урахуванням березня 2018 року, як базового місяця, суд зазначає наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991р. №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).
Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно ч.1 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно зі ст.18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 05.10.2000р. №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).
Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV “Про внесення змін до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078).
Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” від 09.12.2015р. №1013 (далі - Постанова №1013) п.5 Порядку №1078 викладено в новій редакції:
“ 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку”.
Отже, починаючи з 09.12.2015р. обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Пунктом 1 Постанови №1013 внесено зміни до Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, що призвело до збільшення посадових окладів працівників, заробітна плата яких обчислюється за вказаною тарифною сіткою.
Відповідно до п.3 Постанови №1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (Офіційний вісник України, 2003р., №29, ст.1471).
Виходячи з системного аналізу п.1-3 Постанови №1013, базовий місяць січень 2016 року застосовується для подальшої індексації заробітної плати за посадами, оклади (тарифні ставки) за якими підвищилися в грудні 2015 року у зв`язку з прийняттям Постанови №1013, що відповідає положенням п.5 Порядку №1078 в редакції з 09.12.2015р.
В свою чергу, Порядок №1078 пов`язує обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації зі зміною окладів (тарифних ставок), тому базовий місяць індексації грошового забезпечення (заробітної плати) змінюється виключно у разі підвищення посадових окладів (тарифних ставок).
Станом на час виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців обчислювалися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017р., в редакції від 24.02.2018р., яка набрала чинності з 01 березня 2018 року.
За таких обставин дії відповідачів щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення без застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року та норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 порушує право позивача на отримання індексації у повному обсязі.
Водночас за період з 01.01.2023 року до 31.12.2023 року індексація-різниця не підлягає нарахуванню та виплаті, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-IX на 2023 рік зупинено дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111 із наступними змінами).
Таким чином, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне. 
Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 2 цього Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, у т.ч. заробітна плата (грошове забезпечення).
Відповідно до пункту 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.
Відповідно до п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.
Відповідно до ст.ст. 3-5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові по справі № 240/11882/19 від 15.10.2020.
Таким чином, оскільки нарахування та виплата сум грошового забезпечення відповідачем ще не здійснено, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати є передчасними, а тому не належать задоволенню.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач проходив службу у ВЧ НОМЕР_3 , однак на виконання Директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача ЗСУ від 24.11.2024 №Д-321/109/дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ в 2024 році" та наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 26.11.2024 №271/ дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у ВМС ЗСУ у 2024 році" Військову частину НОМЕР_3 переформовано у Військову частину НОМЕР_1 з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_6 , а умовне найменування «Військова частина НОМЕР_3 » та код ЄДРПОУ НОМЕР_7 з 20.02.2025 анульовано.
Таким чином, саме на ВЧ НОМЕР_1 покладений обов`язок щодо виконання рішення суду.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат з професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.
Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу врегульовано ст. 134 КАС України.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, позивачем заявлено до стягнення наведених витрат у сумі 15000,00 грн.
На підтвердження витрат позивач надав: витяг з договору про надання правової допомоги №07/05/25-1 від 07.05.2025 року, акт приймання-передачі наданих послу за договором надання правової допомоги №07/05/25-1 від 07.05.2025 року, квитанція на оплату послуг №05/08/25-1 від 05.08.2025 року на 15000,00 грн.
Згідно з актом вартість послуг склала 15000,00 грн.
Відповідно до детального опису наданих послуг адвокатом надано такі послуги: аналіз доказів, наданих Клієнтом на 20 аркушах та первісна консультація з приводу справи -2000 грн, підготовка та направлення до ВЧ НОМЕР_1 адвокатського запиту – 2500 грн, підготовка адміністративного позову – 9000 грн, підготовка та подання клопотання про витребування доказів – 1500 грн.
Дослідивши матеріали справи, співвставивши наведені позивачем аргументи із категорією цієї справи, суд вважає розмір витрат неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг.
Предмет та характер спірних правовідносин регулюється обмеженим колом нормативно-правових актів та не потребує для розв`язання аналізу значного обсягу нормативно-правових актів. Швидкому вирішенню спірних правовідносин також сприяє наявність сталих правових позицій Верховного Суду.
З огляду на викладене, суд вважає співмірним розміром зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг суму витрат у розмірі 5000,00 грн.
Судовий збір розподілу не підлягає, оскільки позивач звільнений від його сплати.
Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування березня 2018 року як місяця підвищення доходу під час нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.03.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 08.06.2024 року включно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 27.03.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 08.06.2024 року включно з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу, з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 27.03.2022 по 08.06.2024 року включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за період з 27.03.2022 по 08.06.2024 року включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 05.12.2023 року по 14.12.2023 року та з 15.01.2024 року по 13.02.2024 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 05.12.2023 року по 14.12.2023 року та з 15.01.2024 року по 13.02.2024 року, з урахуванням виплачених сум.
У задоволені іншої частини позову відмовити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн (п`ять тисячі гривень).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов