ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/21552/25
категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення коштів, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, у якому просить:
- визнати бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо відмови у виплаті на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 475800,00 грн одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМ України від 21.10.2015 №850, у зв`язку із встановленням 17.11.2021 2-ї групи інвалідності, внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків у період проходження служби;
- зобов`язати Головне управління ДФС у Житомирській області провести виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 475800,00грн відповідно до Постанови КМ України від 21.10.2015 №850, у зв`язку із встановленням 17.11.2021 2-ї групи інвалідності, внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків у період проходження служби.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.12.2005 його було звільнено з органів податкової міліції у запас за пунктом 64 підпунктом «ж» згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114, а 17.04.2006, відповідно до свідоцтва про хворобу від 06.02.2006 №16/5 ВЛК УМВС України у Житомирській області, Житомирською міською медико-соціальною експертною комісією було встановлену третю групу інвалідності. Причина інвалідності - травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. Зазначає, що 17.11.2021 Житомирська обласна МСЕК встановила позивачу безтермінову II групу інвалідності по травмі, отриманої при виконанні службових обов`язків.
Позивач у позові зазначає, що 12.02.2024 та 16.04.2025 звернувся із заявою з додатками до голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби у Житомирській області про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 475800,00 грн відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою КМ України від 21.10.2015 №850 та у зв`язку з тим, що йому 17.11.2021 встановлена 2 група інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків в період проходження служби, однак у задоволенні заяв було відмовлено та зазначено, що «у Законі «Про Державний Бюджет України на 2025 рік» за КПКВК 3503010 «Заходи з реорганізації ДФС України» видатки на утримання ДФС України, а також ГУ ДФС не передбачені. Головне управління ДФС України у Житомирській області не має можливості виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 475800,00 грн так як кошторис, а відповідно і кошторисні призначення, в ГУ ДФС відсутні.
Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права - порушеними, позивач звернувся до суду.
Суддя своєю ухвалою від 26.09.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач надіслав до суду відзив у якому зазначає про відсутність підстав для задоволення позову.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якій він вказує, що його заява була розглянута не у спосіб, визначений Порядком №850, оскільки жодного рішення не прийняв, документи, додані до заяви не розглянув та не зазначив про наявність чи відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги. 
У період із 22.12.2025 по 05.01.2026, із 19.02.2026 по 13.02.2026 та із 23.03.2026 по 06.04.2026 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 направив на ім`я голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби України в Житомирській області заяву від 12.02.2024 у якій просить виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 475800,00 грн відповідно до Порядку №820 та у зв`язку із встановленням 17.11.2021 другої групи інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків в період проходження служби. До заяви додав копії: довідки акта огляду МСЕК від 17.11.2021, посвідчення, паспорта, висновку службового розслідування, акта про нещасний випадок, свідоцтва про хворобу, наказу ДФС, довідки про непроведення та неотримання страхових виплат.
Головне управління ДФС у Житомирській області листом від 01.04.2024 №10/6/60-30-03 повідомило ОСОБА_1 про наступне: "З 01 січня 2022 року по даний час кошториси ГУ ДФС не затверджувалися, у зв`язку із початком діяльності Бюро економічної безпеки. У Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» за КПКВК 3503010 «Заходи з реорганізації Державної фіскальної служби» видатки на утримання Державної фіскальної служби України, а також і ГУ ДФС, не передбачені. Враховуючи вищевикладене, Головне управління ДФС у Житомирській області не має можливості виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 475800,00 грн, так як кошторис, а відповідно і кошторисні призначення, в ГУ ДФС відсутні."
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби України в Житомирській області із заявою від 16.04.2025 у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 475800,00 грн відповідно до Порядку №820 та у зв`язку із встановленням 17.11.2021 другої групи інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків в період проходження служби. Про надання додатків у заяві не вказано.
Відповідач листом від 15.05.2025 №5/5/06-30-01/02 надав відповідь, яка за своїм змістом подібна до відповіді, яку надано листом від 01.04.2024.
Звертаючись до суду позивач вважає протиправною відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, визначеної Постановою КМУ №850. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права гарантуються та не можуть бути скасованими.
Згідно з статтею 46 Конституції України право кожного громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.
Відповідно до пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Згідно з пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (який набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ.
Тоді як згідно з пунктом 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про міліцію», держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.
Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що за позивачем, який проходив службу в органі податкової міліції, і якому встановлено інвалідність, у зв`язку із травмою, яка пов`язане з виконанням службових обов`язків, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію».
Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 05.06.2018 у справі № 822/456/16 та від 03.02.2020 у справі № 520/9665/18.
Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707.
Однак, 21.10.2015 відповідно до статті 23 Закону № 565-XII постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» затверджено Порядок № 850 (далі Порядок № 850).
Пунктом 2 Постанови № 850 визначено, що особам, які до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» від 13 лютого 2015 року Закону № 208-VІІІ мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» Кабінет Міністрів України, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади зобов`язувалися у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Отож, у період з 12.03.2015 (дата набрання чинності Закону України Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції від 13.02.2015 № 208-VIII) до 31.10.2015 (дата набрання чинності Порядку № 850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-XII визначав Порядок №707.
Разом з тим, у справі, яка розглядається, позивачу інвалідність ІІ групи встановлена 17.11.2021, тобто після набрання чинності Законом № 208-VIII, а про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся 12.02.2024, тобто після набрання чинності Порядком № 850.
Таким чином, на думку суду, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом № 208-VIII, розмір такої допомоги йому повинен розраховуватися у відповідності зі статтею 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній з 12.03.2015) та відповідно до Порядку № 850.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 05.06.2018 у справі № 822/456/16, від 19.09.2018 у справі № 822/910/17, від 31.01.2019 у справі № 822/2143/16 та від 03.02.2020 у справі № 520/9665/18.
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Своєю чергою, пунктами 7, 8 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку № 850).
Отже, ГУ ДФС у Житомирській області отримавши заяву позивача про виплату йому спірної грошової допомоги а також додані до неї документи, було зобов`язано, у строк та згідно з процедурою, визначеною Порядком № 850, скласти висновок щодо виплати вказаної грошової допомоги та подати його до ДФС України разом з матеріалами цієї заяви.
Разом з тим, при розгляді справи судом встановлено, що у описовій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №240/2765/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, зазначено: "22 листопада 2021 року позивачем направлено на ім"я т.в.о. начальника Голови комісії з реорганізації ГУ ДФС у Житомирській області заяву (рапорт) щодо проведення йому виплати одноразової грошової допомоги, у звязку із встановленням йому другої групи інвалідності внаслідок травми отриманої при виконанні службових обов`язків в період проходження служби.
Листом ГУ ДФС у Житомирській області від 07 грудня 2021 року №5365/14/06-97-08 за наслідками розгляду вищевказаної заяви повідомлено, що матеріали щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги направлені для розгляду та прийняття рішення на адресу Державної фіскальної служби України.
Державною фіскальної службою України на адресу ГУ ДФС у Житомирській області 20 грудня 2021 року за вихідним № 366/06-97-01 повідомлено позивача, що повернуто матеріали без прийняття рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги."
Рішенням суду від 19.07.2022 у справі №240/2765/22 ухвалено: Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, з 17.11.2021 внаслідок травми отриманої при виконанні службових обовязків у період проходження служби в податкові міліції.
Зобов`язати Державну фіскальну службу України розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду."
При цьому, позивач має право оскаржити рішення Державної фіскальної служби України, прийняте на виконання рішення суду у справі №240/2765/22, якщо вважатиме його таким, що порушує його право на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності.
На переконання суду, подача відповідачу заяви від 12.02.2024 та від 16.04.2025, за умови наявності судового рішення у справі №240/2765/22, свідчить про штучне створення ОСОБА_1 підстав для оскарження відповідей/рішень суб`єкта владних повноважень на такі заяви та збільшення підстав для звернення до суду, хоча, по суті, всі вони (заяви) стосуються одного й того ж порушеного, на переконання ОСОБА_1 , права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності.
Порушене право позивача захищене судовим рішенням у справі №240/2765/22, а нових обставин, які його повинні відновити, не настало.
З огляду на зазначені обставини, суд висновує, що повторна подача заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, враховуючи, що підстави для її подачі не змінились (інвалідність другої групи із 17.11.2021), а також враховуючи порядок розгляду таких заяв та наявність судового рішення у справі №240/2765/22, - свідчить про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на встановлені обставини, що підтверджуються належними доказами, суд висновує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ЄДРПОУ: 39459195) про визнання дій протиправними, стягнення коштів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

07.04.26