Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа № 279/7927/25
Провадження № 1-кп/279/344/26 
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 лютого 2026 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025065490000234 від 14.11.2025 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює в КНП «Коростенська центральна міська лікарня» на посаді лікаря-уролога, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 22.10.2025 близько 17 год 30 хв перебував разом зі своїм батьком ОСОБА_6 поблизу магазину «Продукти» за адресою: м. Коростень, вул. Селезньова, 146, куди також приїхав ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . На цьому місці і час між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розпочалась словесна суперечка, в яку втрутився ОСОБА_10 , та наніс рукою один удар в область обличчя ОСОБА_6 . У цей момент ОСОБА_5 спробував завдати удару ОСОБА_9 , однак, з метою перешкодити цьому, до нього ззаду підскочив ОСОБА_4 та у ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи впритул до ОСОБА_4 , поклавши долоні обох рук йому на пояс, ОСОБА_11 відштовхнув потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_12 впав на землю, вдарившись правою поверхнею тазу та кистю лівої руки об землю, при цьому ОСОБА_11 почав наносити чисельні удари кулаками обох рук по спині та інших ділянках тіла потерпілого. У подальшому, коли потерпілий підвівся на ноги, ОСОБА_5 схопив його обома руками за верхній одяг та нахиливши в свій бік, наніс один удар коліном правої ноги в ліву лобну ділянку голови, після чого відштовхнув потерпілого, внаслідок чого той впав на землю. Продовжуючи свої умисні протиправні дії ОСОБА_5 , знаходячись навпроти потерпілого, який перебував в положенні сидячі, спираючись на праву руку, наніс йому один удар правою ногою по нижньому краю лівого наколінника. Після того, як ОСОБА_4 підвівся на ноги, ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки потерпілого, внаслідок чого останній, втративши рівновагу, опинився у положенні напівприсяду з опорою на ліву ногу. При цьому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 наніс один удар правою ногою по нижньому краю лівого наколінника потерпілого. Внаслідок вказаних умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівої лобної ділянці; садна по правій боковій поверхні тазу; двох саден по нижньому краю лівого наколінника; крововиливу під нігтьову пластину в основі великого пальця лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, без короткочасного розладу здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 22.10.2025 він близько 12 години залишив свій автомобіль біля бабусиного приватного будинку. Десь о 13 годині подзвонила тітка та повідомила, що його припаркований автомобіль заблокував виїзд з гаражу автомобіля її чоловіка . Свідок повідомив, що буде десь через годину, на що остання погодилася. Через кілька хвилин йому зателефонував ОСОБА_13 з погрозами та нецензурною лайкою. Десь за годину, повернувшись до автомобіля свідок виявив, що «знесено» дзеркало заднього виду, після чого він подзвонив до батька ОСОБА_14 та поїхали до поліції, де йому було рекомендовано у добровільному порядку вирішити питання, оскільки відносини виникли між родичами. Потом близько 17 години, проїжджаючи повз магазину, побачив автомобіль батька обвинуваченого та вирішив зупинитися та поговорити з ним. Разом з ним були ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Коли вийшли, то побачили батька обвинуваченого ОСОБА_15 та самого ОСОБА_14 . Між ними виникла суперечка, під час якої ОСОБА_10 наніс перший удар ОСОБА_16 , захистивши свою дружину ОСОБА_7 . Після першого удару батьку ОСОБА_11 напав зверху на ОСОБА_17 , а ОСОБА_12 підбіг і хотів їх розійняти, однак ОСОБА_5 «скинув» з себе потерпілого та почав його бити, заподіявши тілесних ушкоджень.
По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим за обставин, викладених в обвинувальному акті, від дачі показань відмовився, лише пояснив, що його дії не мали злого умислу, оскільки захищав свого батька.
Прокурор, з огляду на визнання вини обвинуваченим та згодою потерпілого, заявив клопотання про розгляд провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження письмових доказів та виклику свідків.
Суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений беззастережно визнав свою вину, згоден з обставинами інкримінованого правопорушення, суд за клопотанням прокурора, за згодою потерпілого та обвинуваченого у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом підозрюваного та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, а саме заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.
У відповідності до положень ч.2 ст.50 КК України суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також керується нормами ч.1, 2 ст.65 КК України, відповідно яких при суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилось в тому, що обвинувачений добровільно брав участь у слідчих діях під час досудового розслідування, надав визнавальні показання слідству та погодився в суді з обставинами вчиненого ним проступку. Обвинувачений заподіяв тілесні ушкодження потерпілому внаслідок раптово виниклого умислу під час конфлікту у зв`язку із завданням удару його батьку.
Обставини, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України судом не встановлені.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до проступків, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, особу винуватого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює, на обліках у психіатра, нарколога та в ДУ «Центр пробації» не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також ураховуючи думку потерпілого, який просив призначити покарання згідно із законом, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, можливе при призначенні покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченого санкцією ч.1 ст.125 КК України.
Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні втрати у даному провадженні відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 100, 371, 373, 374, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази: довідку КНП «Коростенська центральна міська лікарня» № 5944 від 22.10.2025; DVD-R диск, на якому міститься відеозапис під назвою «22.10.2025» залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для обвинуваченого – з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя         ОСОБА_19