ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 р. 	Справа № 480/8426/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 (суддя: Н.В. Савицька, м. Суми) по справі № 480/8426/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Сумській області   
про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт, ОСОБА_1 ) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі – відповідач, ГУНП в Сумській області), в якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря №1176 від 09.09.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП» в частині застосування до дільничного офіцера поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП Сумській області ОСОБА_1 (0149646) дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря від 09.09.2024 №406 о/с «По особовому складу», відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП Сумській області і з 10.09.2024;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 727 грн. 67 коп. за кожен день вимушеного прогулу з 10.09.2024 по день ухвалення рішення.
В обґрунтування позову зазначає, що вказані накази про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а також про звільнення зі служби в поліції є незаконними, і такими, що ухвалені з порушенням порядку проведення службового розслідування та порядку притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, а дисциплінарне провадження - однобоким та упередженим, у зв`язку з чим оскаржувані накази підлягають скасуванню з одночасним поновленням позивача на займаній раніше посаді. Зокрема, зазначає, що в службовому розслідуванні мало бути доведено, що ОСОБА_1 штучно створила показник у своїй роботі саме шляхом притягнення до кримінальної відповідальності особи. Однак описані у висновку службового розслідування обставини притягнення завідомо невинуватих до кримінальної відповідальності є надуманими, такі обставини не мали місця, про що у поясненнях дисциплінарній комісії зазначала ОСОБА_1 , але у висновку взагалі відсутнє посилання на пояснення ОСОБА_1 і вони не були прийняті до уваги та перевірені. Також зауважує, що за жодне з вказаних кримінальних проваджень показник у роботу ОСОБА_1 не був зарахований.
Наголошує, що дисциплінарна комісія, яка складається із поліцейських, не могла не знати норми матеріального права та безпідставно проігнорувала те, що до набрання обвинувальним вироком суду законної сили особа вважається невинуватою у вчиненні інкримінованого їй діяння та не може бути піддана заходам впливу. Інших обставин, які б дали підстави вважати, що ОСОБА_1 порушено Присягу поліцейського, визначену в статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», висновок службового розслідування не містить.
З урахуванням зазначеного, вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги поліцейського є необґрунтованим, передчасним та таким, що порушує ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.
Наполягає, що роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків та зазначити, коли саме вони мали місце, конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього обов`язків, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, при цьому оскаржуваний наказ не містить коли та якими саме конкретними діями було допущено порушення, не наведені конкретні факти допущеного позивачем невиконання обов`язків, не зазначено, коли саме вони мали місце та відносно кого.
Звертає увагу суду на те, що відповідач обмежився застосуванням крайнього і найтяжчого виду дисциплінарного стягнення, не дослідивши в повній мірі всі обставини і докази та не встановивши належним чином наявність в діях позивача дисциплінарного проступку та ступінь її вини.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним наказу та скасування наказу.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, незаконність, необґрунтованість та ухвалення без всебічного з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 у справі №480/8426/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що, приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку письмового (спрощеного позивного) провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 має звання старшого лейтенанта поліції, проходила службу в поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП в Сумській області.
Відповідно до положень п. 1, п. 2 розділу II Порядку № 893, наказом ГУНП в Сумській області від 28.08.2024 №718 призначено службове розслідування та відсторонено поліцейських Сумського РУП, зокрема і позивача від виконання обов`язків.
Зазначений наказ доведено до відома ОСОБА_1 під підпис, що підтверджується матеріалами справи (а.с.117-118).
Під час проведення службового розслідування комісією встановлено наступні обставини, про що зазначено у висновку службового розслідування, затвердженому 06.09.2024 (а.с. 97-115).
28.08.2024 до ГУНП надійшла інформація (СО ГУНП від 28.08.2024 № 1238) про те, що 28.08.2024 працівниками четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, спільно з працівниками УСБУ в Сумській області, у рамках досудового розслідування кримінального провадження від 07.03.2024 № 42024200000000050, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України, на підставі ухвал слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.08.2024, проведені обшуки у службових кабінетах Сумського РУП, зокрема за адресою: вул. Металургів, буд. 17, м. Суми, в приміщенні поліцейської станції "Курська", де знаходиться робоче місце дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ..
У ході обшуків у службовому кабінеті ОСОБА_1 вилучено: аркуші паспорту громадянина України ОСОБА_2 , постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.01.2023 та 05.04.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.09.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А31».
28.08.2024 шести поліцейським Сумського РУП ГУНП в Сумській області вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, зокрема, ОСОБА_1 , передбаченого ч. ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом підбурювання та пособництва у сприянні притягненню завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності та передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом підбурювання та пособництва у сприянні притягнення невинуватої особи до кримінальної відповідальності, проте не були доведені до кінця.
Окрім цього, інформація щодо повідомлення про підозри у вчинені кримінальних правопорушень вказаним вище поліцейським надійшла до ГУНП з Сумської обласної прокуратури (вих. № 31-832ВИХ - 24 від 28.08.2024).
30.08.2024 Зарічним районним судом м. Суми за клопотанням слідчого в кримінальному провадженні п`ятьом з вказаних поліцейських обрано запобіжний захід строком до 26.10.2024, а саме: ОСОБА_1 у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання з 21 години до 07 годин наступного дня.
Копії ухвал суду від 30.08.2024 про обрання запобіжних заходів поліцейським долучені до матеріалів службового розслідування.
Відповідно до зібраної під час проведення службового розслідування інформації, в тому числі змісту повідомлень про підозру у вчиненні злочину вказаних вище поліцейських та даних Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що 10.05.2024 ОСОБА_4 , як посадова особа, до кола повноважень якої не входить проведення досудового розслідування та притягнення осіб до кримінальної відповідальності, з метою штучного створення своїх показників у роботі та створення враження покращення та підвищення свого авторитету серед керівництва Сумського РУП ГУНП в Сумській області, вирішив здійснити притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватих осіб шляхом підбурення до вчинення злочину ОСОБА_1 , як службову особу, наділену повноваженнями на проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях та притягнення осіб до кримінальної відповідальності. 
У період часу до 11.07.2024 до ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_1 з проханням допомогти у штучному створенні її показників у роботі для створення враження покращення та підвищення свого авторитету серед керівництва Сумського РУП ГУНП в Сумській області. На вказане прохання ОСОБА_4 погодився та повідомив, що може для цього залучити підставних осіб для імітації вчинення злочину, а також повідомив, що досудове розслідування у імітованому кримінальному провадженні може провести ОСОБА_5 ..
З даною метою, ОСОБА_4 у період часу до 11.07.2024 залучив підставних осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та невстановлену особу для імітації вчинення злочину проти життя і здоров`я особи, а саме: нанесення легких тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 провели інструктаж щодо поведінки під час проведення слідчих дій з ОСОБА_6 , яку наділили роллю потерпілої від злочину, ОСОБА_3 , наділеного роллю особи, яка вчинила злочин, та невстановленої особи, наділеного роллю свідка. В подальшому, 10.07.2024 ОСОБА_1 здійснила повідомлення на лінію «102», про виявлення вчинення злочину (ЄО Сумського РУП ГУНП в Сумській області № 38572), відомості про який 11.07.2024 внесено до ЄРДР під № 12024205520001099 за ч. 1 ст. 125 КК України. В подальшому ОСОБА_1 підбурила ОСОБА_5 до штучного створення своїх показників у роботі, яка провела допит ОСОБА_6 в якості потерпілої.
Відповідно до внесених до повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення відомостей, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 після заслуховування керівництвом ГУНП в Сумській області стану досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, усвідомили, що подальше продовження злочинних дій і доведення їх до кінця буде ризиковано і обов`язково приведе до розкриття їх злочинної діяльності, у зв`язку з чим 18.07.2024 ОСОБА_5 склала і підписала постанову про закриття кримінального провадження № 12024205520001099 від 11.07.2024 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутності складу кримінального правопорушення.
Такі ж дії ОСОБА_1 також вчинила спільно з ОСОБА_7 у червні 2024 року. Так, останні, пообіцявши грошову винагороду, залучили підставних осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлену особу для імітації нанесення легких тілесних ушкоджень, провели останнім інструктаж щодо поведінки під час проведення слідчих дій, в ході якого ОСОБА_8 визначили потерпілим, ОСОБА_9 - злочинцем, та невстановлену особу - свідком, вчинення злочину. 19.06.2024 ОСОБА_7 здійснив повідомлення на лінію «102» про виявлення вчинення злочину (ЄО Сумського РУП ГУНП в Сумській області № 33987), що потягло за собою внесення відомостей до ЄРДР під № 12024205 520000974 від 20.06.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України.
У подальшому, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_1 підбурили до притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватої особи ОСОБА_5 , яка у вказаному кримінальному провадженні, в присутності останніх провела слідчі дії з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленою особою, під час яких нібито зафіксовані обставини кримінального правопорушення.
28.06.2024 ОСОБА_5 , чітко усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не вчиняв кримінального правопорушення, не причетний до жодних протиправних дій, у приміщенні Сумського РУП за адресою: м. Суми вул. Металургів, 17, склала, підписала і вручила останньому повідомлення про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, здійснивши його притягнення до кримінальної відповідальності. У подальшому, 28.06.2024 ОСОБА_5 склала і підписала обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12024205520000974 від 20.06.2024 та разом з матеріалами провадження передала прокурору для погодження направлення до суду. Прокурором окружної прокуратури міста Суми, вказаний обвинувальний акт цього ж дня направлений на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми.
01.07.2024 ухвалою Ковпаківського районного суду (справа № 592/10926/24) призначено судовий розгляд по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. На даний час судовий розгляд триває.
У ході службового розслідування вивчено отримані на запит дисциплінарної комісії матеріали кримінального провадження № 42024200000000050 від 07.03.2024, зокрема копії протоколів допитів в якості свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_1 (вх. № 785 УП ГУНП).
Так, під час допитів в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтвердили факт домовленості з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо фіктивних обставин відкриття кримінального провадження № 12024205520001099 від 11.07.2024 за грошову винагороду. Однак зазначили, що отримали лише 200 грн. грошових коштів з обумовленої суми та домовленості були припинені з ініціативи поліцейських.
Зазначені в протоколі допитів обставини ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтвердили також під час опитування в ході проведення службового розслідування.
У свою чергу, під час допиту ОСОБА_9 зазначив, що на прохання ОСОБА_7 в липні 2024 року, за попереднім інструктажем останнього, приймав участь в якості особи, яка скоїла злочин, в постановці нанесення легких тілесних ушкоджень, яких насправді нікому не наносили, за що отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 200 грн..
Під час проведення службового розслідування у відповідності до статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарною комісією надано право на захист поліцейським, відносно яких проводиться службове розслідування, зокрема запропоновано надати письмові пояснення щодо обставин зазначених вище подій та докази правомірності своїх дій.
Так, опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_4 щодо обставин, викладених у повідомленні йому про підозру у вичинені кримінального правопорушення від 28.08.2024, пояснив, що 11.07.2024 до нього звернулась ОСОБА_1 з проханням допомогти їй виявити кримінальне правопорушення, оскільки вона не мала інформації на його розкриття. На прохання останньої він запропонував з метою отримання інформації відвідати осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень та які перебувають на обліку, зокрема ОСОБА_3 , який раніше вчиняв конфлікти з співмешканкою. Під час візиту до останнього їм стало відомо, що напередодні ОСОБА_3 під час чергового конфлікту спричинив тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_6 .. Про вказану подію ОСОБА_1 повідомила на спеціальну лінію «102». У подальшому за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 відкрито кримінальне провадження. ОСОБА_4 зазначив, що він особисто обіцяв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 оплатити проїзд до суду та до слідчого та з даного приводу вони повинні звертатись до ОСОБА_1 .. В подальшому остання супроводжувала вказане кримінальне провадження, досудове розслідування якого проводила ОСОБА_5 ..
Опитана ОСОБА_1 також заперечила свою причетність до вчинення кримінальних правопорушень, викладених в її повідомленні про підозру. Пояснила, що здійснювала супроводження матеріалів кримінального провадження № 12024205520001099 від 11.07.2024 щодо побиття ОСОБА_3 своєї співмешканки ОСОБА_6 , а в кримінальному провадженні № 12024205520000974 від 20.06.2024 лише розвозила запити. Щодо обставин виявлення нею кримінального правопорушення пояснила, що під час здійснення перевірки піднаглядового ОСОБА_3 до неї з приводу побиття звернулась співмешканка останнього ОСОБА_6 .. Під час початкового збору матеріалів нею оформлено заяву та пояснення ОСОБА_6 та опитано ОСОБА_3 , який визнавав свою провину. Дій, направлених на штучне нарощування показників своєї роботи не вчиняла, ОСОБА_5 до штучного створення доказів у кримінальному провадженні та притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб не підбурювала.
Вищенаведені у висновку службового розслідування пояснення ОСОБА_1 спростовують посилання останньої на те, що у висновку взагалі відсутнє посилання на її пояснення і вони не були прийняті до уваги та перевірені.
У той же час, вивченням отриманого на запит дисциплінарної комісії протоколу допиту ОСОБА_1 в якості підозрюваного в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 42024200000000050 встановлено, що в ході допиту остання повідомила, що на прохання дізнавача ОСОБА_5 вона розвезла запити на громадянина ОСОБА_13 , який нібито буде підозрюваним у фіктивному кримінальному провадженні №12024205520000974 від 20.06.2024, яке зареєстроване за матеріалами, зібраними ОСОБА_7 .. В подальшому, вона на прохання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , замість останньої, на поліцейській станції «Заводська» провела слідчий експеримент з учасниками фіктивного злочину, які були зібрані до її прибуття на поліцейську станцію. Також, ОСОБА_1 зазначила, що в липні 2024 року з метою створення штучного показника своєї роботи, вона звернулась за допомогою до ОСОБА_4 .. З даною метою вони поїхали до ОСОБА_3 , з яким домовились про імітацію злочину щодо спричинення тілесних ушкоджень співмешканці ОСОБА_6 за грошову винагороду. Матеріали кримінального провадження під № 12024205520001099 за вказаним фактом були внесені до ЄРДР ОСОБА_5 .. Однак, в подальшому після заслуховування матеріалів керівництвом Сумського РУП ГУНП в Сумській області кримінальне провадження відносно останнього було закрите. Окрім цього, під час допиту ОСОБА_1 надала покази про те, що їй було відомо про дії ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 щодо нарощування показників службової діяльності шляхом створення штучних злочинів, до яких залучають осіб, які ведуть асоціальний спосіб життя та розподіляють між ними ролі.
З метою врахування в ході проведення службового розслідування попередньої поведінки поліцейських Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яким 28.08.2024 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, дисциплінарною комісією вивчено стан виконання ними посадових інструкцій та їх ставлення до виконання службових обов`язків.
Так, Дисциплінарною комісією враховано, що відповідно до частин 1, 2 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Разом з тим, слід зауважити, що висновок службового розслідування містить факти порушення службових обов`язків поліцейського, що встановлені, в тому числі в рамках досудового розслідування кримінального провадження №42024200000000050, та є наслідком протиправних винних дій вищезазначених поліцейських, що містять склад дисциплінарного проступку. При цьому, вирішення питання щодо наявності чи відсутності в їх діях складу кримінального правопорушення можливо підтвердити чи спростувати лише слідчим шляхом у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 42024200000000050 від 07.03.2024.
У ході службового розслідування також враховано, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви № 11882/85).
Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvoid v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
У свою чергу, під час дослідження дій ОСОБА_1 враховано, що завдання, права, обов`язки, напрями та особливості організації діяльності дільничних офіцерів поліції (далі - ДОП), у межах визначеної поліцейської дільниці, визначені Інструкцією з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад затвердженої наказом МВС України від 28.07.2017 № 650 (далі Інструкція)
Відповідно до пункту 42 розділу II посадової інструкції ДОП Сумського РУП ГУНП в Сумській області, з якою під підпис ознайомлена ОСОБА_1 , з метою забезпечення дисципліни та законності останні повинні: утримуватися від дій які підривають авторитет Національної поліції України.
Пунктом 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до пункту 2, 3, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський зобов`язаний:
- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
- поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
- поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
- сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Пунктом 2.1 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», з яким ОСОБА_1 ознайомлена під підпис, поліцейським як на службі, так і поза службою заборонено порушувати присягу поліцейського, текст якої закріплений статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», обов`язки поліцейського визначені ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, Правилами етичної поведінки поліцейських, посадовими інструкціями та вимоги наказу НПУ від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України».
Пунктами 2.2 та 3.8 цього ж наказу, поліцейським, як на службі, так і поза службою, заборонено допускати поведінку, яка може зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс; зобов`язано при прийнятті рішень під час виконання службових завдань бути самостійним, керуватися вимогами закону, Правилами етичної поведінки поліцейських, відмежовуватися від будь-яких корисливих та приватних інтересів, політичного впливу, тиску з боку громадськості та засобів масової інформації.
Дисциплінарною комісією також було враховано, що 28.08.2024 в соціальній мережі Facebook на сторінці користувача « ІНФОРМАЦІЯ_1 » викладено дві критичні публікації «ШЕСТЬ СУМСКИХ ОБОРОТНЕЙ» та «ПОДРОБНОСТИ О СУМСКИХ ДОЗНАВАТЕЛЯХ - ОБОРОТНЯХ», які серед користувачів та підписників викликали суспільний резонанс та які, у свою чергу, залишили негативні коментарі, що підривають авторитет Національної поліції України (рапорт члена дисциплінарної комісії від 30.08.2024). Окрім цього, 29.08.2024 в соціальної мережі Facebook на сторінці «SumyNews» користувачем Jiana Kazama також викладено публікацію щодо повідомлення про підозру 6 співробітникам поліції Сумського РУП за штучне завищення показників у роботі із залученням підставних осіб (рапорт члена дисциплінарної комісії від 30.08.2024).
Крім цього, дисциплінарною комісією враховано, що, відповідно до Присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, висновується, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції.
Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані матеріали службового розслідування у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, у межах наданих повноважень, дисциплінарна комісія встановила, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила дисциплінарний проступок, що виразилося у порушенні службової дисципліни, невиконанні обов`язків поліцейського, а також у вчиненні дій, що можуть зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс.
До таких висновків дисциплінарна комісія прийшла з наступного. Так, ОСОБА_1 обіймаючи відповідну посади в Сумському РУП ГУНП в Сумській області, маючи спеціальне звання поліції та здійснюючи функції представників влади, у зв`язку з чим зобов`язана беззаперечно дотримуватися чинного законодавства та певних правил поведінки як на службі, так і у побуті. Тобто, будучи працівником правоохоронного органу та представниками влади, ігноруючи вимоги нормативно-правових актів, регламентуючих діяльність поліції, нехтуючи цінностями, які ОСОБА_1 , присягнула захищати, порушила службову дисципліну, зокрема допустила поведінку, яка не відповідає високому званню поліцейського, як того вимагає Присяга працівника поліції, текст якої закріплено ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію».
Своїми діями, встановленими у ході проведеного службового розслідування, ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 6, 11, 13 частини З статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.1, 2.2 та 3.8 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області» та ігнорування вимог пункту 42 розділу II посадових інструкцій ДОП Сумського РУН ГУНП в Сумській області, ОСОБА_1 , що виразилися у негідній поведінці, яка не відповідає високому званню поліцейського та допущення поведінки, що може зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс, допущенні дій, спрямованих на штучне створення своїх показників у роботі, шляхом підбурення до вчинення дізнавачами Сумського РУП ГУНП в Сумській області притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватих осіб, байдуже ставлячись до їх прав і свобод, вчиненні дій, що можуть зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс, нестримуванні інших поліцейських від вчинення правопорушень; неінформування керівника про порушення вчинені іншими працівниками поліції.
Опитаний під час службового розслідування начальник відділу превенції Сумського РУП ГУНП в Сумській області майор поліції ОСОБА_14 підтвердив факт доведення вимог нормативних документів, що регламентують діяльність поліції, поліцейським сектору взаємодії з громадами та сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сумського РУП. Окрім цього також зазначив, що поліцейським не ставляться вимоги щодо кількісних показників розкриття злочинів, в тому числі і за ст. 125 КК України. Контроль за діяльністю поліцейських, які обслуговують Сумську міську територіальну громаду, здійснюють безпосередні керівники секторів, які в подальшому доповідають йому про проведену роботу. Окрім цього, за участі заступника начальника з превентивної діяльності на щотижневих нарадах начальникам секторів доводяться вимоги керівництва ГУНП в Сумській області та НПУ, обговорюються прорахунки в роботі та шляхи їх вирішення. Щодо обставин проведення обшуків за місцями дислокації поліцейських відділу превенції та повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень аргументованих пояснень не надав.
Опитаний під час службового розслідування начальник сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП в Сумській області капітан поліції ОСОБА_15 надав пояснення аналогічного змісту поясненням ОСОБА_14 та ОСОБА_16 щодо обставин доведення підпорядкованим поліцейським вимог законодавства, що регламентують діяльність поліції та відсутності вимог щодо кількісних показників в розкриті злочинів. Контроль за діяльність дільничних офіцерів поліції він здійснює шляхом проведення ранкових та вечірніх нарад з постановкою завдань та послідуючого контролю їх виконання в телефонному режимі протягом дня. Окрім цього, ним також здійснюється контроль за супроводом підпорядкованими поліцейськими матеріалів кримінальних проваджень які перебувають у слідчих та дізнавачів Сумського РУП ГУНП в Сумській області. Зазначив, що особисто був присутній під час проведення обшуків на робочих місцях підпорядкованих йому поліцейських ОСОБА_1 за адресою м. Суми, вул. Металургів, 17, однак аргументованих пояснень щодо обставин їх проведення та підстав повідомлення поліцейським про підозру у вчинені кримінального правопорушення не надав.
Разом з тим, документального підтвердження вжиття навіть зазначених ними в поясненнях заходів зі зміцнення службової дисципліни ОСОБА_15 та ОСОБА_14 не надали.
Опитані в ході службового розслідування начальник Сумського РУП ГУНП в Сумській області полковник поліції ОСОБА_17 та ОСОБА_18 надали пояснення аналогічного змісту, в яких зазначили, що поліцейським Сумського РУП ГУНП в Сумській області під час проведення оперативних нарад постійно наголошується на безумовному дотриманні службової дисципліни як на службі, так і поза службою. Поліцейським під підпис доведені вимоги Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», доведено вимоги наказу НПУ від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції». Окрім цього керівництвом Сумського РУП ГУНП в Сумській області постійно доводяться поліцейським всі надзвичайні події за участі поліцейських, та вживаються до них заходи дисциплінарного впливу. Проведення вказаних заходів підтверджується відповідними протоколами наради керівництва. 28.08.2024 їм стало відомо про проведення обшуків та оголошення підозр у вчинені кримінальних правопорушень шести поліцейським Сумського РУП ГУНП в Сумській області, про що вони доповіли керівництву ГУНП в Сумській області та направили на місця проведення обшуків працівників з числа керівництва Сумського РУП.
Опитаний в ході службового розслідування заступник начальника УПД ГУНП в Сумській області - начальник відділу дільничних офіцерів поліції підполковник поліції ОСОБА_19 пояснив, що ним здійснюється організація роботи відділу дільничних офіцерів поліції УПД ГУНП в Сумській області та забезпечення ефективного виконання завдань і функцій, покладених на підрозділ. Щодо організації роботи підпорядкованих підрозділів зазначено, що УПД ГУНП в Сумській області щотижнево та щомісяця здійснюється аналіз результаті роботи по службах, та відповідна інформація направляється у вигляді службових телеграм та оглядів у підрозділи. Крім цього працівниками УПД ГУНП в Сумській області здійснюються перевірки підрозділів за результатами яких готуються довідки з виявленими недоліками та термінами їх усунення. Щодо надзвичайної події, яка сталося за участі дільничних офіцерів поліції Сумського РУП зазначив, що про подію дізнався від керівництва вказаного сектору.
В підтвердження зазначених заходів ОСОБА_19 надав довідку від 29.08.2024 №1641/20/02-2024 та копії відповідних документів щодо здійснення аналізу та оцінки результатів діяльності підрозділів дільничних офіцерів поліції, ужиття заходів щодо усунення виявлених недоліків протягом поточного року.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 враховано характер проступку, обставини, за яких він вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку, її ставлення до служби.
У той же час, проаналізувавши сукупність встановлених обставин, допущений ОСОБА_1 дисциплінарний проступок, те, що остання замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх проігнорувала, тобто своїм вчинком поставила під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в органах Національної поліції.
За результатом службового розслідування 06.09.2024 начальником ГУНП в Сумській області затверджено висновок.
Наказом ГУНП в Сумській області від 09.09.2024 №1176 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських ГУНП» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у негідній поведінці, яка не відповідає високому званню поліцейського, вчиненні дій, що можуть зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс, вчиненні дій, направлених на штучне створення показників у роботі та притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватих осіб, байдуже ставлячись до їх прав і свобод, не стримуванні інших поліцейських від вчинення правопорушень, шляхом підбурення до вчинення злочину старшого дізнавача Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , під час розслідування кримінальних проваджень №12024205520000974 від 20.06.2024 та №10024205520001099 від 11.07.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України, не інформування керівника про порушення, вчинені іншими працівниками поліції, що призвело до порушення вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.1, 2.2 та 3.8 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», а також" вимог пункту 42 розділу II посадових інструкцій, застосовано до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП в Сумській області, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Сумській області від 09.09.2024 №406 о/с, відповідно до п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП в Сумській області, звільнено із служби в поліції 09.09.2024.
Позивач не погодилася з прийнятими наказами від 09.09.2024, у зв`язку з чим звернулася до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази ГУНП в Сумській області є такими, що не підлягають скасуванню, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади є співмірним.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом № 580-VIII.
Частиною 1 ст.1 Закону № 580-VIII встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За визначенням ст. 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
У частині 1 ст.18 Закону № 580-VIII передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частиною 1 ст. 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Спірні правовідносини склалися у зв`язку зі звільненням поліцейського зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) через реалізацію дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VIII).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом НПУ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Згідно з ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (ч. 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту, порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
В аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати насамперед склад дисциплінарного проступку в його діях, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.
Відповідно до постанови Верховного суду від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20, суд наголошував, що правова оцінка правильності й обґрунтованості рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на такому: (1) чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; (2) чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; (3) чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; (4) чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
У своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово вказував, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Ці комісії за наслідком службового розслідування складають висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також стосовно його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону. У висновку вказується вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. На підставі цього висновку уповноважений керівник особи, яка вчинила правопорушення, вирішує питання про накладення дисциплінарного стягнення.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у негідній поведінці, яка не відповідає високому званню поліцейського, вчиненні дій, що можуть зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс, вчиненні дій, направлених на штучне створення показників у роботі та притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватих осіб, байдуже ставлячись до їх прав і свобод, не стримуванні інших поліцейських від вчинення порушень, шляхом підбурення до вчинення злочину старшого дізнавача Сумського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , під час розслідування кримінальних проваджень №12024205520000974 від 20.06.2024 та № 10024205520001099 від 11.07.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України, неінформування керівника про порушення вчинені іншими працівниками поліції, що призвело до порушення вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.1, 2.2, та 3.8 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», а також вимог пункту 42 розділу II посадових інструкцій.
Колегія судів погоджується з висновками відповідача щодо порушення позивачем пунктів 1 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, пунктів 1, 2, 3, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, виходячи з положень і вимог визначених Законом № 580-VIII, Дисциплінарним статутом. 
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Колегія суддів зазначає, що вчинені позивачем дії є грубим дисциплінарним проступком та та підривають авторитет Національної поліції України, що несумісне з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.
Зазначене підтверджується тим, що про виявлені обставини відповідачу було доведено після того як 28.08.2024 працівниками четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, спільно з працівниками УСБУ в Сумській області, у рамках досудового розслідування кримінального провадження від 07.03.2024 № 42024200000000050, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України, на підставі ухвал слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.08.2024, проведені обшуки у службових кабінетах Сумського РУП, зокрема за адресою: вул. Металургів, буд. 17, м. Суми, в приміщенні поліцейської станції "Курська", де знаходиться робоче місце дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 
28.08.2024 шести поліцейським Сумського РУП ГУНП в Сумській області вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, зокрема, ОСОБА_1 , передбаченого ч. ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом підбурювання та пособництва у сприянні притягнення завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності та передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом підбурювання та пособництва у сприянні притягнення невинуватої особи до кримінальної відповідальності, проте не були доведені до кінця.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2024 року по справі №600/5128/23-а, адміністративне провадження № К/990/6868/24, було наголошено наступне.
Державний орган, де проходить службу позивач, обмежився виключно застосуванням дисциплінарних стягнень до поліцейських, а матеріали протиправної поведінки перебувають на розгляді у правоохоронному органі.
Враховуючи, що на момент розгляду справи досудове розслідування триває, відсутні підстави стверджувати, що позивач дотримувалася етичних, правових, службово-дисциплінарних норм поведінки поліцейського та її дії не нашкодили авторитету Національної поліції України.
Професійна честь та гідність кожного працівника поліції - це одночасно й моральний вигляд усього особового складу органів та підрозділів Національної поліції України. По вчинкам окремого працівника поліції, по його морально-професійним якостям громадяни визначають роботу всього органу. Будь-яка негативна інформація щодо поведінки працівника поліції може вплинути на авторитет всього органу.
Вступаючи на службу до правоохоронних органів, особа має розуміти всю відповідальність, яка покладається на неї у зв`язку з її професійною діяльністю, додержуватись принципів професійної моралі, професійної честі та гідності, адже це є невід`ємними елементами гідного у своїй справі, дисциплінованого поліцейського. Особа, дії якої стали підставою для службового розслідування та як наслідок для передання інформації до правоохоронних органів із відкриттям кримінального провадження, не відповідає високим вимогам та стандартам, які висуває законодавець до працівника поліції.
Верховний Суд наголошує, що позивач спільно із іншими поліцейськими вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, які у подальшому були направлені на розгляд до місцевого суду та призвели до притягнення до відповідальності невинуватої особи. Окрім того, даний дисциплінарний проступок був вчинений в період дії воєнного стану, що свідчить про дискредитуючий характер поведінки позивача, що значно підриває авторитет Національної поліції України.
Відповідно до частин першої, другої статті 29 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
У справі № 420/14443/22 Верховний Суд зазначив, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
Таким чином, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушень з боку відповідача щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення до позивача.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків.
Згідно з абзацами 2, 4 пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки, керівник органу (підрозділу) поліції повинен відповідати за віддані (видані) розпорядження (доручення) і накази, наслідки їх реалізації, відповідність їх законодавству України; заохочувати етичну поведінку.
Отже, з вказаних правових норм вбачається, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського у зв`язку із особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
І недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Окрім того, в даному випадку позивач займав посаду начальника сектору відділу поліції і зобов`язаний був своєю поведінкою показувати приклад, заохочувати етичну поведінку підлеглих.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи та висновком службового розслідування підтверджується факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який відображено в службовому розслідуванні.
Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що доводи стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку базуються на матеріалах кримінального провадження від 07.03.2024 № 42024200000000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України та ч.3 ст. 15, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України, у якому позивач є підозрюваною.
При цьому, інформація щодо проведених обшуків та вручення підозри у вчинені кримінальних правопорушень шести поліцейським Сумського РУП ГУНП в Сумській області набула широкого розголосу у мережі «Інтернет», що свідчить про дискредитацію в очах суспільства правоохоронного органу. Згідно зі статтею 1 Закону № 580-VIII, саме на Національну поліцію України покладено обов`язок служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки у підсумку настали для такої особи.
Зазначений підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19.
Склад дисциплінарного проступку позивача полягав у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону № 580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, враховуючи висвітлення даної події в мережі «Інтернет», порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.
Колегія суддів зазначає, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
З матеріалів справи вбачається, що після проведеного 28.08.2024 працівниками четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, спільно з працівниками УСБУ в Сумській області у приміщенні Сумського РУП ГУНП в Сумській області, позивачу 28.08.2024 вручена підозра.
30.08.2024 ухвалою Зарічного районного суду м. Суми постановлено обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з зазначенням в мотивувальній частині ухвали про те, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів та неправомірних дій в період воєнного стану на території країни, що межує з країною-агресором. Така обставина беззаперечно свідчить про поведінку, що дискредитує працівника поліції навіть за відсутності вироку суду.
Колегія суддів враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21, у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 420/9503/22.
Верховним Судом у постанові від 05 березня 2024 року справа №480/12367/23, адміністративне провадження № К/990/21797/23, щодо правильності застосування приписів пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 12 Статуту зазначено наступне.
«37. Аналізуючи зміст наведених позивачем прикладів постанов Верховного Суду, ухвалених у справах №№ 240/2677/20, 260/1/19, 520/1795/19, 460/2583/19, №200/11036/20-а, на предмет застосування сформованих у цих справах висновків Верховного Суду до спірних правовідносин, Судом установлено, що переглядаючи такі спори в касаційному порядку, Верховний Суд, насамперед, зауважив на особливому статусі працівника поліції, що зобов`язує його утримуватися від дій, що можуть бути розцінені як дискредитація органів поліції.
37.1. Так, у справах №240/2677/20, 420/2583/19 Верховний Суд зауважив, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. Водночас недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Виходячи з правового регулювання спірних відносин, поліцейський, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять його звання, як працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер .
37.2. Що стосується висновків Верховного Суду, сформованих у справах №№520/1795/19 та 260/1/19, то у цих справах Суд указав, що відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції Отже, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
37.3. Подібну правову позицію висловлено і у постанові Верховного Суду у справі №200/11036/20-а, в якій Суд, погоджуючись з висновками судів попередніх інстанції щодо правомірності звільнення поліцейського у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, указав, що вчинки, що дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби».
Отже, позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
Сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за отримання хабаря та висвітлення цієї події у засобах масової інформації, призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. Те що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме ОСОБА_1 свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону № 580-VIII», що зазначено в постанові Верховного Суду від 15.08.2024 справа №420/5700/23 .
Отже, враховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції України, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарний проступок полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.
Колегія суддів зазначає, що відсутність вироку суду про визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якого поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладено в постанові від 15 серпня 2024 року справа №420/5700/23, адміністративне провадження № К/990/38234/23, яка враховується судом під час розгляду даної справи.
У постанові Верховного Суду від 15.09.2024 по справі № 420/5700/23 суд зазначив, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінального та дисциплінарного аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КПК України. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі №420/241/20.
Щодо доводів апелянта щодо відсутності обвинувального вироку як відсутності підстави для звільнення зі служби в поліції, колегія суддів зазначає наступне.
Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ґрунтується на самостійних правових підставах порушення позивачем як Присяги працівника поліції, так і недотриманням вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту. Тим самим, позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше проходження служби в поліції.
Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 120/8381/20-a, від 12.05.2022 у справі № 260/1/19, від 14.07.2022 у справі № 520/1795/19.
З матеріалів справи вбачається, що під час службового розслідування дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивач, яке здійснюється в межах кримінального провадження, а лише перевірила викладені у матеріалах службового розслідування відомості на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів Національної поліції та наявності в описаних позивача діях складу дисциплінарного проступку.
Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку встановлена під час проведення службового розслідування, яка не ототожнюється з наявністю в діях позивача кримінального проступку. Висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції і ґрунтується на оцінці дій, які були встановлені під час проведення службового розслідування та за наслідками надання таким діям оцінки під кутом зору правил службової етики, вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту.
Звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.
Отже, виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які ганьблять звання працівника поліції або підривають її авторитет чи носять корисливий або протиправний характер.
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції, з посиланням на норми статті 29 Дисциплінарного статуту, колегія суддів зазначає наступне.
Види дисциплінарних стягнень повинні застосовуватися з урахуванням особливостей їх застосування в період дії воєнного стану, відповідно до ст. 29 Дисциплінарного статуту, виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.
Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що питання про наявність підстав для застосування до особи дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування, а правова оцінка правильності рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна ґрунтуватися на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях працівника, якого притягнули до дисциплінарної відповідальності, є встановлені законом підстави для застосування певного виду дисциплінарного стягнення.
На переконання суду, накладене на позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчиненого ним проступку, обставинам, за яких його скоєно, та співмірно із зподіяною ним шкодою суспільним інтересам, у зв`язку з чим застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення є правомірним та пропорційним.
При прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач використав свої дискреційні повноваження щодо вибору стягнення на власний розсуд, тобто діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.
Обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення в повній мірі узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку, а отже не застосований свавільно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при звільненні позивача зі служби в поліції було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є законним та обґрунтованим.
Отже, наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області 09.09.2024 № 1176 «Про застосування дисциплінарних стягнення до поліцейського ГУНП», яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 406 о/с "По особовому складу", яким старшого лейтенанта ОСОБА_1 дільничного офіцера полії відділу превенції Сумського РУП ГУНП Сумській області, звільнено зі служби, є правомірними та не підлягають скасуванню, відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.
Стосовно позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу із розрахунку 727 грн. 67 коп. за кожен день вимушеного прогулу з 10.09.2024 по день ухвалення рішення, колегія суддів зазначає, що така вимога є похідною від вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП Сумській області з 10.09.2024, а тому оскільки суд апеляційної дійшов висновку що оскаржувані накази №1176 від 09.09.2024 " Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП" та №406 від 09.09.2024 про звільнення позивача зі служби в поліції є правомірними та не підлягають скасуванню, відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера полії відділу превенції, а тому й відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу із розрахунку 727 грн. 67 коп. за кожен день вимушеного прогулу з 10.09.2024 по день ухвалення рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, у тому числі і аргументи учасників справи щодо прийняття спірних наказів, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 по справі № 480/8426/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова