ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/7178/24	
Суддя І інстанції – Науменко В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави до відповідача-1: Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради, до відповідача-2: Виконавчий комітет Олександрійської міської ради, третя особа - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Керівник Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив:
1) визнати бездіяльність управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради (код ЄДРПОУ: 30327520) щодо організації та вжиття заходів до демонтажу тимчасової споруди, розміщеної суміжно із житловим будинком АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 3510300000:11:271:0014, протиправною;
2) зобов`язати управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради вжити заходів з організації демонтажу вказаної тимчасової споруди;
3) визнати бездіяльність виконавчого комітету Олександрійської міської ради (код ЄДРПОУ: 04055209) щодо організації та вжиття заходів до демонтажу тимчасової споруди, розміщеної суміжно із житловим будинком АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 3510300000:11:271:0014, протиправною;
4) зобов`язати виконавчий комітет Олександрійської міської ради розглянути питання про демонтаж вказаної тимчасової споруди.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірна тимчасова споруда, що розміщена на земельній ділянці комунальної власності, встановлена за відсутності на те правових підстав (обов`язкове оформлення паспорту прив`язки). При цьому заходи демонтажу даної тимчасової споруди Управлінням ЖКГ та виконкомом не вживались
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року позовні вимоги було задоволено. 
Не погодившись з даним рішенням суду ФОП ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що матеріали справи не містять доказів безпідставного (самовільного) використання ФОП ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, яке б свідчило про протиправну бездіяльність відповідачів. Навпаки, у матеріалах справи наявний витяг з рішення Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 30 березня 2023 року № 596, п. 8 якого ОСОБА_1 надане у тимчасове користування до закінчення воєнного стану на умовах договору про встановлення земельного сервітуту земельну ділянку площею 0.0042 Га (кадастровий № 3510300000:11:271:0014) в 
АДРЕСА_1 для розміщення тимчасової споруди з виконанням комплексного благоустрою прилеглої території. Також у матеріалах справи наявна копія договору про встановлення земельного сервітуту від 10 квітня 2023 року № 473, на підставі п.п. 1.1, 3.1 якого ФОП ОСОБА_1 отримав право на обмежене платне користування зазначеною земельною ділянкою та зобов`язався щомісячно вносити на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області плату в розмірі 12 %. Зважаючи на наявність рішення компетентного органу про передачу спірної земельної ділянки в користування ФОП ОСОБА_1 та укладеного на його підставі правочину, останній правомірно використовує належну територіальній громаді земельну ділянку, а окремі порушення вимог благоустрою населених пунктів (якщо такі є) не можуть бути підставою для позбавлення ФОП ОСОБА_1 такого права. Як вбачається з Положення про Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради (затверджене рішенням міської ради від 21.12.2018р. № 624), а також Порядку демонтажу тимчасових (некапітальних) споруд та засобів зовнішньої реклами в Олександрійській територіальній громаді (затверджений рішенням міської ради від 05.10.2021р. № 293), органом, уповноваженим на вчинення відповідних дії є саме УЖКГ Олександрійської міської ради Кіровоградської області. Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У даному випадку прокурором всупереч вимогам ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до матеріалів справи не подано жодного документа, який би направлявся завчасно, до подання позовної заяви, на адресу Управління житлово- комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області та/або Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області та свідчив про його намір представляти інтереси держави в суді. Таким чином, прокурором не доведено, що ним виконано імперативні вимоги ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в частині повідомлення позивача про намір здійснювати представництво у суді інтересів держави.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Олександрійська окружна прокуратура просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до п.8 рішення Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 30.03.2023 №596 «Про надання в тимчасове користування земельних ділянок на встановлення земельного сервітуту», надано ФОП ОСОБА_1 в тимчасове користування до закінчення дії воєнного стану на умовах договору про встановлення земельного сервітуту земельну ділянку площею 0,0042 га з кадастровим номером 3510300000:11:271:0014 в АДРЕСА_1 для розміщення тимчасової споруди з виконанням комплексного благоустрою прилеглої території (а.с.26). 
10.04.2023 на підставі даного рішення Олександрійською міською радою укладено з ФОП ОСОБА_1 договір №473 про встановлення земельного сервітуту (а.с.27-29).
Тимчасова споруда розміщується в безпосередній близькості до перехрестя вулиць Григорія Усика та Братської в м. Олександрії, що може становити порушення пункту 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 №198, яким заборонено розміщувати малі архітектурні форми та тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності ближче ніж за 20 метрів до перехресть. Крім того, аналогічна заборона міститься в п. 12 Правил розміщення та функціонування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Олександрійської територіальної громади, затверджених рішенням Олександрійської міської ради від 03.11.2023 №715 (а.с.43).
Листом від 14.10.2024 №55-6497ВИХ-24 окружна прокуратура повідомила міську раду про виявлений факт та попросила надати копію паспорту прив`язки на дану ТС. У відповідь своїм листом від 18.10.2024 №363/9/06/2 міська рада повідомила, що землекористувачу земельної ділянки з кадастровим номером 3510300000:11:271:0014, на якій розташована ТС по вул. Григорія Усика (суміжна з будинком №51), було відмовлено у видачі паспорта прив`язки у зв`язку з порушенням вимог Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 №198 (а.с.19-20).
Листом від 21.10.2024 №55-6644ВИХ-24 окружна прокуратура попросила уточнити порушення яких саме вимог вищевказаних Єдиних правил стало підставою для відмови у видачі паспорта прив`язки, а також просила повідомити про те, які заходи щодо демонтажу цієї ТС вживалися, а саме: чи складалися акти про розміщення ТС з порушенням законодавства, чи приймалися рішення щодо її демонтажу, чи надсилалися користувачу ТС попередження про добровільний демонтаж. 
У відповідь своїм листом від 24.10.2024 №373/9/07/2 міська рада підтвердила, що підставою для відмови стало порушення п. 35 Єдиних правил, а саме факт розміщення ТС без дотримання необхідної відстані (20 метрів) до перехрестя вулиць Братської та Григорія Усика. Крім того, в цьому ж листі міська рада повідомила про відсутність повноважень у Управління ЖКГ щодо обстеження та складання актів щодо порушення законодавства в питання розміщення тимчасових споруд (а.с.23).
На запит окружної прокуратури Управління патрульної поліції в Кіровоградській області своїм листом від 21.10.2024 №15611/41/34/01-2024 повідомило, що воно не погоджувало розміщення вищевказаної ТС на даному перехресті (а.с.24,25).
Одним з ключових питань у цій справі є питання щодо наявності у прокурора права звернутися до суду з цим позовом в інтересах держави.
У справі, що розглядається, прокурор в адміністративному позові зазначив, що захисту полягають інтереси держави у сфері благоустрою, в тому числі і щодо здійснення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та порядку його проведення.
Враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанцій, що прокурором дотримано встановлений статтею 53 КАС України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» порядку звернення до суду з позовом для захисту інтересів держави та про наявність підстав для такого захисту.
Стосовно права на звернення до суду з позовом до органу місцевого самоврядування, колегія суддів звертає увагу, що особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен із таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним і не перебуває у підпорядкуванні жодного органу.
Також статтею 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 71 цього ж Закону органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, позови прокурора до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом, подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені повноваження щодо здійснення контролю за правомірністю дій та рішень органів місцевого самоврядування. У такій категорії справ прокурор повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.
При цьому інтереси держави, у тому числі, охоплюють інтереси мешканців територіальної громади, оскільки відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Аналогічний висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 810/3894/17, від 28.01.2021 у справі № 380/3398/20, від 20.07.2021 у справі № 480/3093/20, від 05.10.2021 у справі № 380/2266/21, від 18.12.2021 у справі № 804/3740/18, від 02.12.2021 у справі № 320/10736/20, від 23.12.2021 у справі № 0440/6596/18, від 05.05.2022 у справі № 320/6514/18 та від 14.02.2023 у справі № 580/1374/22.
Крім того, колегія суддів враховує, що у постанові від 29.11.2022 у справі №240/401/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформулював висновки про те, що положення статті 53 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо права прокурора на звернення до адміністративного суду з метою захисту інтересів держави в особі територіальної громади необхідно розуміти так:
- прокурор, звертаючись до суду з метою захисту інтересів держави, що охоплюють собою й інтереси певної територіальної громади, фактично діє в інтересах держави; оскільки відсутні чіткі критерії визначення поняття інтереси держави, яке є оціночним, суди під час розгляду кожної конкретної справи повинні встановлювати наявність/відсутність інтересів держави та необхідність їх захисту у судовому порядку;
- прокурор має право самостійно звертатися до адміністративного суду із позовом у разі відсутності органу, який має повноваження на звернення до суду з таким самим позовом; передбачене законами загальне повноваження державного органу на звернення до суду або можливість бути позивачем чи відповідачем у справі, не свідчить про право такого органу на звернення з адміністративним позовом в конкретних правовідносинах, оскільки Законом має бути прямо визначено, у яких випадках та який орган може/повинен звернутися до суду;
- у разі, якщо адміністративні суди доходять висновку про відсутність у прокурора права на звернення з позовом до суду в інтересах держави з підстави наявності органу, що має повноваження на звернення з таким позовом до суду, суди повинні чітко вказати, до компетенції якого саме органу належить повноваження на звернення до суду та яким Законом це право передбачено.
За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості звернення прокурора з цим позовом до суду, вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 20 вересня 2023 року справа № 160/5890/19.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не здійснено владних управлінських функцій у сфері благоустрою громади, в тому числі не вжито заходів із демонтажу елементів благоустрою. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначає Закон України від 06.09.2005 №2807-IV «Про благоустрій населених пунктів».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Статтею 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Згідно із статтею 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, утому числі, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, Інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Статтею 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Згідно із статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
У статті 13 вищезазначеного Закону міститься перелік об`єктів благоустрою населених пунктів, відповідно до пункту 1 частини першої якої до таких об`єктів, зокрема належать парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; майдани, площі, бульвари, проспекти, вулиці, дороги, провулки, звози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.
Згідно із статтею 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.
Таким чином, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями селищні ради та їх виконавчі органи на здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.06.2019 у справі №620/914/1092/18.
При цьому, у розумінні Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дії з демонтажу елементів благоустрою є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту.
Питання щодо благоустрою, в тому числі і щодо здійснення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та порядку його проведення відноситься до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (постанова Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №2а-72/12).
Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до вимог статті 116 Земельного кодексу України громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Статтею 28 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон №3038) визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначає Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 № 244 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 р. за № 1330/20068 (далі - Порядок №244).
За пунктом 1.3. Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Пунктом 2.1. Порядку №244 передбачено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1).
Згідно пункту 2.2. Порядку №244 замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.
У відповідності до пункту 2.29. Порядку №244 у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.
Пункт 2.30. Порядку №244 вказує, що розміщення ТС самовільно забороняється.
Рішенням Олександрійської міської ради від 065.10.2021 року № 293 затверджено Порядок демонтажу тимчасових (некапітальних) споруд та засобів зовнішньої реклами в Олександрійській територіальній громаді. 
За пунктами 1, 2, 3 та 4 Порядку №293 ТС підлягає демонтажу, а відповідна земельна ділянка приведенню у належний стан з відновленням її благоустрою у таких випадках:
- відсутності паспорта прив`язки ТС, інших дозвільних документів;
- закінчення терміну дії паспорта прив`язки ТС;
- закінчення, скасування дозволу на встановлення ТС;
- самовільного розміщення ТС;
- невідповідності розташування ТС паспорту прив`язки ТС, будівельним нормам;
- відсутності документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку;
- за рішенням суду або за поданням органів державної влади;
- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
Виявлення ТС, які підлягають демонтажу, здійснюється управлінням житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради.
За наявності підстав для демонтажу ТС, передбачених пунктом 1 розділу ІІ Порядку, спеціалісти управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради складають акт про розміщення ТС з порушенням законодавства. В даному акті має бути зазначено: дата, час, місце складання акта; прізвище, ім`я, по батькові, посада та підпис особи, що склала даний акт; місце розташування ТС; опис ТС, що розміщена без правових підстав: геометричні розміри, матеріал, наявність підключення до мереж та інші дані, що ідентифікують ТС як некапітальну споруду; відомості про власника ТС (за наявності); підпис власника ТС про ознайомлення з актом (якщо власник ТС відомий і був присутній при складанні акта).
На підставі акта про розміщення ТС з порушенням законодавства управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради в 10 - денний термін готує і подає на розгляд виконавчого комітету Олександрійської міської ради проект рішення виконавчого комітету про демонтаж ТС, яка встановлена з порушенням вимог чинного законодавства України. 
Дане рішення в обов`язковому порядку погоджується з управлінням приватизації, оренди майна та землі міської ради.
На засідання виконавчого комітету можуть бути запрошені власники (користувачі) ТС. Неприбуття на засідання виконавчого комітету даних осіб не є перешкодою для розгляду питання про демонтаж ТС. Рішення виконавчого комітету міської ради про демонтаж ТС протягом трьох робочих днів з моменту його прийняття надсилається управлінням житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради власнику (користувачу) ТС рекомендованим листом з повідомленням про вручення або надається під розписку (якщо власник, користувач відомі) та розміщується на офіційному веб-сайті Олександрійської міської ради.
На підставі прийнятого рішення виконавчого комітету про демонтаж ТС управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради готує попередження про проведення добровільного демонтажу ТС з посиланням на відповідне рішення виконавчого комітету, надсилає його рекомендованим поштовим відправленням на адресу власника (користувача) ТС, а також закріплює зазначене попередження на фасаді ТС чи іншому зручному місці ТС з проведенням фото-, відео-фіксації.
У разі невиконання власником (користувачем) ТС рішення щодо демонтажу ТС та неприведення місця розміщення ТС у належний стан з відновленням благоустрою протягом строку, зазначеного у рішенні виконавчого комітету та попередженні про добровільний демонтаж ТС, демонтаж здійснюється відповідно до п.5 розділу ІІ Порядку. 
У разі, якщо ТС не має власника або власник ТС невідомий, демонтаж ТС здійснюється за результатами обстеження ТС згідно з розділом 2 цього Порядку.
Відповідальними за організацію заходів по здійсненню демонтажу ТС є управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради. Демонтаж ТС здійснюється комунальним підприємством чи іншим суб`єктом господарювання, який володіє необхідним для цього обладнанням і технікою, має у своєму складі працівників відповідних професій та кваліфікації та з яким укладено договір на виконання робіт з демонтажу ТС. Під час проведення демонтажу ТС, для забезпечення громадського порядку залучаються працівники комунального підприємства «Муніципальна безпека Олександрійської міської ради».
За пунктом 5 Порядку №293 демонтаж ТС здійснюється в наступному порядку:
Представники підприємства, які виконують демонтування споруди, складають акт про демонтаж тимчасової споруди (згідно з додатком до цього Порядку), який містить: 
1) дату, час проведення знесення та місце розташування ТС, підстави для її демонтажу; 
2) прізвище, ім`я, по батькові, посади та підписи представників підприємств, які виконують демонтування споруди;
3) найменування підприємств (підприємства), що виконують демонтаж ТС та відключення її від інженерних мереж;
4) опис ТС, що демонтується: геометричні розміри, матеріал, наявність підключення до мереж електро- та водопостачання (інших інженерних мереж) і перелік візуально виявлених недоліків, пошкоджень;
5) відомості про власника ТС (якщо такі відомі); 
6) матеріали фотофіксації ТС; 
7) опис майна, що знаходиться в тимчасовій споруді. 
За втрату чи пошкодження майна, що знаходиться в тимчасовій споруді, відповідальність несе власник (користувач) такої споруди. 
Акт проведення демонтажу ТС складається у трьох примірниках, один з яких надається власнику (користувачу) ТС, якщо такий відомий, другий примірник залишається у підприємства, яке проводило демонтажні роботи, третій примірник залишається у представника управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради.
Після складання акта про демонтаж ТС опечатується (за можливістю), демонтується і перевозиться на майданчик тимчасового зберігання. Витрати по демонтажу ТС у випадках, передбачених пунктом 1 розділу ІІ, несе управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради.
У разі, якщо власник демонтованої ТС відомий, витрати, понесені в зв`язку з роботами по демонтажу ( в т.ч. відключення від мереж електро- та водопостачання), перевезення, відновлення благоустрою на місці демонтованих ТС та зберіганням ТС (елементів ТС), підлягають відшкодуванню власником ТС.
Олександрійська міська рада, управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради або інший суб`єкт господарювання, який брав участь у демонтажі ТС, не несуть відповідальності за погіршення стану ТС внаслідок демонтажу, а також через об`єктивну відсутність спеціальних приміщень для зберігання демонтованої ТС або належних умов зберігання (погодні умови, втручання третіх осіб, стихійні лиха тощо). Пошкодження, заподіяні ТС під час демонтажу, не підлягають відшкодуванню.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні`сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.
Крім того, пунктом 44 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно до компетенції міських, селищних, сільських рад належить приймати рішення про встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту.
З огляду на наведені норми права, на відповідача покладається обов`язок щодо вжиття заходів з відновлення благоустрою територіальної громади.
Відповідно до Положення про управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради, затвердженого рішенням п`ятдесят шостої сесії Олександрійської міської ради сьомого скликання №624 від 21.12.2018 р. (далі - Положення №624) визначено, що Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради (далі – Управління) є виконавчим органом Олександрійської міської ради, яке створене Олександрійською міською радою.
Згідно розділу ІІІ Положення №624 Управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, залучає на договірних засадах кошти і матеріально-технічні ресурси юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.
Контролює стан благоустрою та утримання територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, озеленення, охорону зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Відповідно до розділу V Положення №624 керівник Управління несе відповідальність за виконання рішень міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень міського голови, які стосуються реалізації завдань і функцій Управління.
Водночас відсутність будь-яких дій Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради відносно демонтажу тимчасової споруди (кіоску) в порядку, передбаченому рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 14.12.2023 р. №848 Про демонтаж тимчасових (некапітальних) споруд, порушує умови благоустрою на території міста, створює передумови для зловживань під час безпідставного користування землями комунальної власності та самовільного встановлення тимчасових споруд, що є наслідком, неможливості правомірного використання громадою міста належною їй земельною ділянкою, а також є фактичним наслідком ненадходження до бюджету міста обов`язкових платежів за користування землями громади, що може створювати у громадян враження бездіяльності влади міста у вирішенні завдань, які прямо віднесені до їх компетенції.
У спірній ситуації відсутній паспорт прив`язки ТС по АДРЕСА_1 , що розміщена на земельної ділянки з кадастровим номером 3510300000:11:271:0014, що є наслідком її демонтажу, а тому доводи апеляційної скарги з приводу наявності рішення Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 30 березня 2023 року № 596, яким ОСОБА_1 надане у тимчасове користування до закінчення воєнного стану на умовах договору про встановлення земельного сервітуту земельну ділянку площею 0.0042 Га (кадастровий № 3510300000:11:271:0014) в АДРЕСА_1 для розміщення тимчасової споруди з виконанням комплексного благоустрою прилеглої території не спростовують вказаних обставин, а тому є неприйнятними.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не здійснено владних управлінських функцій у сфері благоустрою громади, в тому числі не вжито заходів із демонтажу елементів благоустрою, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Виходячи з викладеного суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 07 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя А.О. Коршун