Справа №: 398/2264/25	

провадження №: 2/398/226/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 
"17" березня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Стручкової Л.І.,
з участю секретаря судового засідання Остапенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах і від імені якої діє представник – адвокат Мунтян В.І., звернулася до суду з вказаним позовом зазначаючи, що вона починаючи з 20.11.2009 року почала проживати за адресою:  АДРЕСА_1 . Її дідусь ОСОБА_3 , та дядько ОСОБА_2 03.03.2007 року подарували їй по частці у праві власності на вказану квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона прийняла спадщину на 1/3 частку вказаної квартири після смерті матері ОСОБА_4 .Тобто, на теперішній час їй належить 2/3 частки у праві власності на вказану квартиру. Інша 1/6 частка належить на праві власності її дядьку ОСОБА_2 , та 1/6 частка у праві власності на квартиру після смерті ОСОБА_3 залишилася без господаря. Вона вжила усіх необхідних заходів щодо утримання усієї квартири. ОСОБА_1 добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується вказаним нерухомим майном. Доглядає та утримує його у технічно належному стані, постійно робить ремонти, оплачує комунальні послуги. Місце знаходження дядька ОСОБА_2 їй не відоме. Посилаючись на ст. 344 ЦК України, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 .
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мунтян В.І.(а.с.40), в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. ОСОБА_1 додатково суду пояснила, що дядька  ОСОБА_2 не бачила з 2005 року, його місцезнаходження їй не відоме. Знає, що у дядька є дорослий син, який мешкає в Польщі. Відносини вони не підтримують та не спілкуються. В 2007 році дядько і дідусь подарували їй по 1/6 частці спірної квартири. Договір посвідчувався у нотаріуса. Від дядька був представник по довіреності. З 2009 року вона відкрито та добросовісно володіє усією квартирою, проживає в ній та утримує. Не пам`ятає того часу, коли б дядько жив в квартирі.
Представник відповідача Олександрійської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності (а.с.34, 35). 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив (а.с.28, 29, 43, 65, 71, 78, 89, 93).
Суд на підставі ст.ст. ч.8 ст.178, ст.ст.223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів, в заочному порядку.
Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Право власності на квартиру   АДРЕСА_3 , належало ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло видане виконкомом Олександрійської міської ради згідно розпорядження від 04.11.1999 року за №14921 (а.с.15).
На 1/3 частку квартири 13.02.2007 року видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 за реєстровим №1-291, ОСОБА_2 за реєстровим №1-293, що підтверджується відповідним записом державного нотаріуса, здійсненим на свідоцтві про право власності на житло від 04.11.1999 року, розпорядженням №14921 (а.с.15 зворот).
Згідно договору дарування частки квартири, посвідченого 03.03.2007 року Хоменком В.Ю., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №423, ОСОБА_3 , який діяв від себе та від ОСОБА_2 , подарували ОСОБА_6 по 1/6 частці кожний, без розподілу в натурі, квартири   АДРЕСА_3 (а.с.9-10, 12).
З п.2 вказаного договору дарування частки квартири вбачається, що квартира, частина якої дарується належить дарувальникам на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконкомом Олександрійської міської ради згідно розпорядження №14921 від 04.11.1999 року, та Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого 30.02.2007 року державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-291 та №1-293.
Отже станом на березень 2007 року право власності на спірну квартиру належало  ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ,3 по 1/3 частці кожному без розподілу в натурі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . Спадщину, яка відкрилася після його смерті прийняла його донька ОСОБА_4 , що підтверджується світлокопією спадкової справи №370-2017 (а.с.50-57).
Згідно Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого 12.02.2022 року Стенюхіною І.В., приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №386, спадкоємцем ОСОБА_4 є її дочка  ОСОБА_7 .Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_4 , що належала батьку ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (а.с.13, 14).
Таким чином, станом на лютий 2022 року право власності на спірну квартиру належить  ОСОБА_6 (2/3 частки), ОСОБА_2 (1/3 частка).
Отже, твердження позивача про те, що 1/6 частка у праві власності на квартиру залишилася без господаря після смерті ОСОБА_3 , є безпідставними. 
Згідно довідки №6/25 виданої ОСББ «Тополь-16» 19.03.2025 року ОСОБА_1 , за адресою:  АДРЕСА_1 , заборгованість по внескам на утримання багатоквартирного будинку станом на 19.03.2025 року відсутня (а.с.6). 
14.03.2025 року сусідами-свідками та головою правління ОСББ «Тополь-16» складено акт про не проживання особи №5/25, згідно якого у квартирі АДРЕСА_4 фактично не проживає, починаючи з 2005 року по теперішній час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
26.03.2025 року сусідами-свідками та головою правління ОСББ «Тополь-16» складено акт про фактичне проживання особи №7/25, згідно якого у квартирі АДРЕСА_4 фактично проживає, починаючи з листопада 2009 року по січень 2022 року:  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8).
З відомостей «Реєстру Олександрійської територіальної громади» станом на 13.03.2025 року вбачається, що за адресою:  АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 20.11.2009 року, співвласник), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований з 08.11.2018 року, син), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 15.02.1994 року, співвласник)(а.с.11).
Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 суду показала, що мешкає в квартирі АДРЕСА_5 з 1976 року. Знає ОСОБА_10 з дитинства. Остання з 2009 року мешкає по сусідству в квартирі АДРЕСА_6 . ОСОБА_11 бачила востаннє на похороні бабусі в 2005 році. В квартирі АДРЕСА_6 він не жив і до цього. Позивачка в квартирі зробила ремонт, поставила вікна, поміняла підлогу. По списках боржників зі сплати комунальних послуг, які вивішують на дошці оголошень коло під`їзда, позивачка не значиться. 
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що є племінницею позивачки. ОСОБА_2 востаннє бачила на похороні його матері ОСОБА_5 , яка була бабусею позивача. В спірній квартирі АДРЕСА_6 , ОСОБА_11 мешкав за часів шкільного навчання. Де мешкає наразі, вона не знає. Чула, що він їздив в Крим, мав дружину і сина, які живуть за кордоном. ОСОБА_13 в квартирі АДРЕСА_6 мешкає з 2009 року. Зробила ремонт у всій квартирі, сплачує комунальні послуги. 
Глава 23 розділу І книги третьої Цивільного кодексу України визначає загальні положення про право власності 
Так, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст.317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст.319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.321 ЦК України).
Згідно положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (ст.356 ЦК України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст.358 ЦК України).
Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст.361 ЦК України).
Також, згідно положень ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду (за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду) на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. 
При цьому, після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном.
Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.
Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі N 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі N 755/16913/16-ц.
Враховуючи вищевикладені норми закону, те що квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності позивачу (2/3 частки) та відповідачу(1/3 частка) без виділу часток в натурі, суд приходить до висновку, що позивачем фактично ставиться питання про припинення права відповідача на частку у спільному майні.
В даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами набуття нею права власності на 1/3 частку квартири за набувальною давністю, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76 – 82, 206, 223, 258, 259, 263 – 265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Судове рішення проголошено 17.03.2026 року.
Повне судове рішення складено 19.03.2026 року.

Суддя: Л.І. Стручкова