Справа № 727/449/26
Провадження № 2-а/727/47/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючого судді – Слободян Г.М.
секретар судового засідання – Мадей Е.А.
за участі: позивача ОСОБА_1 , та в його інтересах адвоката Псарюка В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: с. Слобідка Чернівецького району Чернівецької області до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , юридична адреса АДРЕСА_1 ) про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №8224 від 09.02.2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі. 
Обгрунтовуючи позовні вимоги посилаються на те, що 05.01.2026 року він отримав лист з Глибоцького відділу ДВС та постанову про відкриттявиконавчого провадження, державним виконавцем йому було повідомлено про те, що на адресу Глибоцького відділу ДВС надійшла постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з нього штрафу у розмірі 34 000,00 грн. та рекомендовано звернутись в органи ТЦК та СП щодо визначення причин притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначає, що 05.01.2026 року він звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) щоб дізнатися причину притягнення до адміністративної відповідальності, однак, черговим працівником було повідомлено, що його до відповідальності притягнуто постановою ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому необхідно звернутись до них. Відтак, при зверненні 05.01.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 йому була надана копія постанови N? 8224 від 09.02.2025 року та копія протоколу N? 2/96 від 29.01.2025 року, про що він розписався на бланку постанови та вказав дату її отримання. Позивач вказує на те, що він пояснив працівникові ІНФОРМАЦІЯ_4 , що його не викликали у ІНФОРМАЦІЯ_4 з приводу будь-яких порушень і не складали стосовно нього ніяких протоколів, окрім того вказує і на те, що він зазначив про те, що підпис у протоколі в графі - «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» - зроблений не ним і він навіть не схожий на його підпис. Зазначає, що працівник ІНФОРМАЦІЯ_4 роз?яснив йому, що якщо він не згідний з накладеним штрафом, то він має право оскаржити його в судовому порядку.
Позивач вказує на те, що 31.08.2020 року він отримав тимчасове посвідчення N? 407, в якому зазначено, що він визнаний не придатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час. Зазначає, що з 24.11.2021 року по даний час він навчається у Буковинському державному медичному університеті, а з моменту введення воєнного стану інформація про студентів БДМУ, як і будь якого ВН3, щороку надавалась і надається до органів ТЦК та СП. Вважає, що інформація про нього була наявна в органах ТЦК та СП, зокрема у ІНФОРМАЦІЯ_5 , і відповідач мав реальну можливість отримати його персональні дані, що виключає взагалі застосування до нього ст. 210-1 КУпАП. Вказує на те, що за направленням з деканату БДМУ він дійсно приїздив до ІНФОРМАЦІЯ_6 з документами, у тому числі, про те, що він навчається Зокрема, 27.01.2025 року він приїхав у ІНФОРМАЦІЯ_7 , та надавши документи, отримав направлення на проходження ВЛК N? 319 від 27.01.2025 року, яке завершив 11.02.2025 року.
Просить поновити строк для звернення до суду щодо оскарження постанови та визнати протиправною і скасувати постанову №8224 від 09.02.2025 року та закрити провадження у справі про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.01.2026 року відкрито провадження по справі.
26.01.2026 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 – Панкратов Р.П., скерував до суду відзив на позовну заяву. Вказує на те, що можливості отримати інформацію про місце фактичного проживання та місце перебування, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти в установах ТЦКтаСП відсутня, оскільки відповідних реєстрів не існує. Поилається на те, що приписи п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язаним ОСОБА_1 в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 були проігноровані, оскільки озивач не з`являвся вчасно до ІНФОРМАЦІЯ_8 , персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста вчасно не уточнив.  Вказує на те, що 09.02.2025 ОСОБА_1 явився до ІНФОРМАЦІЯ_8 , де посадовою особою було складено адміністративний протокол №2/96. Зазначає, що під час складання протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП з повідомленням часу, дати та адреси розгляду протоколу, однак на розгляд протоколу позивач ОСОБА_2 не з`явився. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування Постанови №8224 від 09.02.2025 року відмовити за безпідставністю.
29.01.2026 року позивача ОСОБА_1 направив до суду клопотання про повернення відзиву на позовну заяву без розгляду та письмові пояснення по справі. Зокрема, зазначив, що відповідач пропустив строк процесуальний строк на подання відзиву. У письмових поясненнях вказав, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача на сторінці 5 в абзаці 11 вказує, - «09.02.2025 року ОСОБА_1 явився до ІНФОРМАЦІЯ_8 , де посадовою особою було складено адміністративний протокол N? 2/96», однак вказує на те, що він приходив у Другий відділ Чернівецького РТЦКтаСП - 27.01.2025 року, коли і почав проходити в той же день ВЛК за направленням N? 319 від 27.01.2025 року, про що свідчать відмітки лікарів у Картці обстеження та медичного огляду, обстеження завершив 11.02.2025 року. Позивач стверджує, що після 27.01.2025 року він взагалі не був у ІНФОРМАЦІЯ_9 , а тому він не був присутній при складанні Протоколу N? 2/96 від 29.01.2025 року, а про його складання його не повідомляли. Крім викладеного вказує і на те, що його відсутність при складанні протоколу №2/96 від 29.01.2025 року, підтверджується тим, що в протоколі в графах «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» - підпис зроблений не ним, а іншою особою. Більше того, зроблені у протоколі підписи відрізняються навіть між собою. Зазначає, що у зв?язку з тим, що протокол був складений у його відсутності - посадова особа, яка його складала, не могла його повідомити про місце, дату і час розгляду справи, а тому розгляд справи про притягнення мене до адміністративної відповідальності відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП. Також зазначив, що зв?язку з тим, що саме з вини відповідача він був позбавлений можливості оскаржити постанову у 10 денний строк з дня її винесення, оскільки він її отримав лише в цьому році, враховуючи, що розгляд справи відбувся у його відсутності без його повідомлення. Просить визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову N? 8224 від 09.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень на мою користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 665,60 грн.
23.02.2026 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду додаткові письмові пояснення. Зокрема зазначив наступне, а саме те, що у постанові №8224 вказано, що доказами його вини є протокол №2/96 від 29.01.2025 року та Витяг з ЄДРПВР. Посилався на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення №2/96 від 29.01.2025 року вказано, що він складений щодо «не проходження військово-лікарської комісії у встановленому чинним законодавством порядку», однак Постанова №8224 від 09.02.2025 року винесена за не уточнення облікових даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента про оголошення мобілізації. Вказує на те, що він отримав направлення на проходження ВЛК №319 від 27.01.2025 року, коли і почав проходити медичну комісію, про що свідчать відмітки лікарів у Картці обстеження та медичного огляду. Позивач вказує на те, що не зрозуміло яким чином, у його відсутності 29.01.2025 року був складений протокол №2/96 і хто розписався замість нього у протоколі про ознайомлення і отримання другого примірника протоколу, якщо підписи у протоколі абсолютно відрізняються від його підпису і почерку. Зазначає і про те, що відповідач не надав доказів того, що на виконання вимог ст. 285 КУпАП копія вказаної постанови протягом трьох днів була йому вручена або хоча б направлена. Вказує на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач обґрунтовує підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за не уточнення облікових даних протягом 60 днів, однак оскаржувана Постанова винесена на підставі Протоколу №2/96 від 29.01.2025 року, який був складений зовсім за інше правопорушення, яке полягає у не проходженні ВЛК.
Позивач ОСОБА_1 , та в його інтересах адвокат Псарюк В.П., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився; скерував до суд заяву у якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав викладених у відзиві на позов.
Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.
Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Досліджені докази та застосовані норми права.
Судом належними та допустимими доказами встановлено, що згідно протоколу №2/96 від 29.01.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яке полягало згідно тексту протоколу у «не проходженні військово-лікарської комісії у встановленому чинним законодавством порядку» (а.с.10).
09.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_3 була винесена постанова №8224 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на громадянина ОСОБА_1 та було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень (а.с.11).
05.01.2026 року ОСОБА_1 отримав лист з Глибоцького відділу ДВС та постанову про відкриття виконавчого провадження, а саме державним виконавцем йому було повідомлено про те, що на адресу Глибоцького відділу ДВС надійшла постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з нього штрафу у розмірі 34 000,00 грн. (а.с.8-9).
31.08.2020 року ОСОБА_1 отримав тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 , у якому зазначено, що він визнаний не придатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час. Також з посвідчення вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обіку в 2-му віділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , де знаходиться його особова справа (а.с.12).
3 24.11.2021 року по даний час ОСОБА_1 навчається у Буковинському державному медичному університеті, що підтверджується копією студентського квитка та довідки про здобувача освіти Єдиної державної бази з питань освіти (а.с.13-14).
Позивачем також долучено до позовної заяви довідки №145 від 07.02.2024 р. та №401 від 22.05.2025 р. з навчального закладу про те, що він навчається; дані довідки він пред`являв на блокпостах під час перевірки документів (а.с.15).
27.01.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач отримав направлення на проходження ВЛК №319 від 27.01.2025 року (а.с.16).
Із картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 вбачається, що він 27.01.2025 року звернувся до КНП «Глибоцька багатопрофільна лікарня» та почав проходити ВЛК, що підтверджується записами лікарів (а.с.17-19).
10.02.2025 року ОСОБА_1 отримав Акт дослідження стану здоров`я №908 за результатами обстеження та лікування 28.01.2025 року у м.Чернівці в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» (а.с.20).
Згідно довідки ВЛК №2/29/386 ОСОБА_1 завершив проходження військово-лікарської комісії 11.02.2025 року, що зокрема підтверджується Висновком лікря №217 (а.с.21-22).
У відповідності до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Так, вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про проти-правність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відпо-відача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопору-шення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністра-тивне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної від-повідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, ві-деозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагля-ді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки до-рожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доку-ментами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміні-стративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу №2/96 від 29.01.2025 року позивача ОСОБА_1 визнано винним за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яке полягало згідно тексту протоколу у «не проходженні військово-лікарської комісії у встановленому чинним законодавством порядку».
09.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_3 була винесена постанова №8224 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на громадянина ОСОБА_1 та було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень.
Разом з цим, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27.01.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач ОСОБА_1 отримав направлення на проходження ВЛК №319 від 27.01.2025 року, у зв`язку з чим у в той же день 27.01.2025 року звернувся до КНП «Глибоцька багатопрофільна лікарня» та почав проходити ВЛК, що підтверджується записами лікарів у відповідних документах. 10.02.2025 року ОСОБА_1 отримав Акт дослідження стану здоров`я №908 за результатами обстеження та лікування 28.01.2025 року у м.Чернівці в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня». Однак, завершив проходження військово-лікарської комісії згідно довідки ВЛК №2/29/386 ОСОБА_1 лише 11.02.2025 року, що зокрема підтверджується Висновком лікаря №217.
Обгрунтовуючи свої доводи, позивач посилався зокрема і на те, що не зрозуміло яким чином, у його відсутності 29.01.2025 року був складений протокол №2/96 і хто розписався замість нього у протоколі про ознайомлення і отримання другого примірника протоколу, якщо підписи у протоколі абсолютно відрізняються від його підпису і почерку, окрім того, він не був 29.01.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки перебував на проходженні ВЛК. Позивач категорично заперечує складення протоколу про адміністративне правопорушення в його присутності та вручення.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у постанові №8224, що була винесена 09.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , якою останнього було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вказано, що доказами його вини є протокол №2/96 від 29.01.2025 року та Витяг з ЄДРПВР. 
Разом з цим, у зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення №2/96 від 29.01.2025 року вказано, що він складений щодо «не проходження військово-лікарської комісії у встановленому чинним законодавством порядку», однак Постанова №8224 від 09.02.2025 року винесена за не уточнення облікових даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента про оголошення мобілізації.
Окрім викладеного, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 24.11.2021 року по даний час навчається у Буковинському державному медичному університеті, що підтверджується належними та допустимими доказами. 
При цьому, слід звернути увагу на те, що з моменту введення воєного стану інформація про студентів вищих навчальних закладів надається до органів ТЦК та СП.
Позивач ОСОБА_1 категорично не погоджується з вказаною постановою та просить її скасувати у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.
Положеннями ст. 77 КАС України встановлено, що у справах про протиправність рішень обов`язок доказування правомірності покладається на відповідача, а також на обмеження щодо використання нових доказів, які не були в основі оскаржуваного рішення.
Наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024 року «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» встановлено вимоги до форми та змісту протоколу, порядок роз`яснення прав та вручення його особі, що притягується до відповідальності.
Відповідно до ст. 254 КУпАП, протокол складається у двох примірниках і один обов`язково вручається під розписку правопорушнику не пізніше 24 годин з моменту виявлення. 
Також, суд зауважує на тому, що доказів на спростування вказаних позивачем обставин, відповідачем не надано. Зокрема, не доведено факту відмови позивача від проходження ВЛК, скаладання акту про відмову від отриманя направлення на проходження ВЛК у присутності позивача ОСОБА_1 , та вручення такого акту останньому.
Відповідно до примітки ст. 210 КУпА передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Колексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов?язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідно до абз.3 пункту 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затв. Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. N? 560: "Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв?язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов?язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд".
Суд приходить до висновку, що відповідач не довів того, що не мав доступу до даних позивача.
Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»” “До Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів”. 
До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи) (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).
Відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», в Україні функціонує Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, як інформаційнокомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України. 
Таким чином, викладене свідчить про те, що дії або бездіяльність ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані як адміністративне правопорушення.
Належних доказів на спростування доводів позивача представником відповідача не надано.
Отже, на підтаві викладеного суд приходить до висновку, що оскільки постанова не містить належних та допустимих доказів, які могли б “поза розумним сумнівом” підтвердити вину позивача у інкримінованому адміністративному правопорушенні, то вказана постанова №8224 від 09 лютого 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП є протиправною та винесеною з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення.
Суд звертає увагу і на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, відповідач не надав належних та допустимих доказів наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення. Відповідачем не спростовано доводів позивача.
Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.2 ст. 11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. 
Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.
На підставі викдаденого та керуючись ст. ст. ст.ст.247, 251,258, 289, ч.1 ст.293 КУпАП, 
ст.ст. 9,72-77, 242,244-246,257,271, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Поновити позивачу  ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови №8224 від 09 лютого 2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №8224 від 09 лютого 2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі – задовольнити.
Скасувати постанову №8224 від 09 лютого 2025 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань 665,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 01.04.2026 року.

Суддя Слободян Г.М.