Справа № 451/104/26
Провадження № 1-кп/451/57/26 

ВИРОК
іменем України

16 лютого 2026 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №42025142150000058 від 01.09.2025 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , який народився у с. Полове Радехівського району Львівської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонер, не працює, одружений, не адвокат, не нотаріус та не депутат, зареєстрований та проживає на  АДРЕСА_1 , раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197 -1 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
установив:
Обвинувачений  ОСОБА_3  з 2008 року то 2011 рік, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у порушення вимог ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 116, ст. 126 Земельного Кодексу України, ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України, ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затверджених Постановою КМУ від 13.04.2011 № 466, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, та їх державної реєстрації, а також без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, самовільно здійснив будівництво будівлі, загальною площею 25.2 м.кв. (7,00м х 3,60м) з встановленням стін з фундаментом, проектна документація щодо якої, не погоджувалась у встановленому законом порядку, на самовільно зайнятій ним земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Радехівської міської ради, за адресою на вул. Витківській у м. Радехів, неподалік будинку №5, та по даний час продовжує користуватися такою для власних потреб.
Таким чином, обвинувачений  ОСОБА_3  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці.
У судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3  свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема, показав, що у 20008 році без будь-яких законних підстав він самовільно зайняв земельну ділянку Радехівської міської ради на вул. Витківській у м. Радехів Шептицького району Львівської області неподалік будинку №5 та усвідомлюючи, що не має права на зайняття та використання даної ділянки, самовільно побудував будівлю, загальною площею 25.2 м.кв. (7,00м х 3,60м), із встановленням стін з фундаментом. Дану будівлю використовує з часу будівництва по даний час для власних потреб, має намір у найближчий час узаконити дану будівлю і зобов"язується більше не порушувати закон. У вчиненому розкаюється, просить врахувати його суворо не карати.
Представник потерпілої Радехівської міської ради Львівської області ОСОБА_5 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що Радехівська міська рада Львівської області матеріальних претензій до ОСОБА_3 не має  ( а. с. 16).
Заслухавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники розгляду справи правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
У судовому засіданні досліджені лише докази, що характеризують особу обвинуваченого: вимога про судимість обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_3 раніше не судимий; довідка, видана 29.12.2025 КНП «Радехівської ЦРЛ», згідно якої ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; довідка - інформація, видана міським головою, згідно якої обвинувачений характеризується позитивно ( а.с 21-25).
Враховуючи викладене, суд, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, заслухавши показання обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знаходить винуватість обвинуваченого  ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 197-1 КК України, тобто в самовільному будівництві будівлі на самовільно зайнятій ділянці.
При призначенні покарання, суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_3 , у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то  ОСОБА_3  раніше не судимий, офіційно не працює, пенсіонер, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання. Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні, повне визнання вини обвинуваченим та щире його каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та готовність нести за це відповідальність, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, вік обвинуваченого, його соціальне положення.
Таким чином, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який не офіційно працює, проте пенсіонер, має дохід, позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 3 ст. 197-1 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.
Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд
ухвалив :
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Запобіжний захід  ОСОБА_3  не обирався.
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя	ОСОБА_6  	

Вирок суду виготовлений у нарадчій кімнаті 16.02.2026.