Справа № 444/5081/25
Провадження № 3/444/119/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 (м.Сокаль) Шептицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт та ІПН - судом не встановлено),
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 520105 від 22.11.2025 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 22.11.2025 о 00 год. 23 хв. на а/д Боянець-Купичволя керував транспортним засобом марки Фольксваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та суду пояснив, що у день, час та місці, зазначених в протоколі, автомобілем не керував, був пасажиром, оскільки за кермом його автомобіля 22.11.2025 о 00 год. 23 хв. знаходився ОСОБА_2 , який, побачивши поліцейських, залишив автомобіль, оскільки боявся отримати повістку від представника ТЦК, який, як правило, чергує разом з поліцією. Пояснив, що заперечував пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки пасажири не зобов`язані проходити такий. Його пояснення, в тому числі щодо дій ОСОБА_2 , цілком узгоджуються із поясненнями останнього.
В судовому засіданні свідок - він же водій т/з - ОСОБА_2 не підтвердив факт керування автомобілем ОСОБА_1 22.11.2025 о 00 год. 23 хв., пояснив, що він, як водій т/з, покинув т/з, бо злякався, що отримає повістку від представника ТЦК, який чергує разом з поліцією. В т/з залишився пасажир ОСОБА_1 , з яким розмовляли представники поліції.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про закриття провадження в справі з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно довимог п.2.5 ПДР Україниводій повиненна вимогуполіцейського пройтив установленомупорядку медичнийогляд зметою встановленнястану алкогольного,наркотичного чиіншого сп`янінняабо перебуванняпід впливомлікарських препаратів,що знижуютьувагу ташвидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП настає в тому часлі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 22.11.2025 о 00 год. 23 хв. на а/д Боянець-Купичволя керував транспортним засобом марки Фольксваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Фольксваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_1 , складено поліцейським ВП №2 (м.Сокаль) Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Антошем О.М. Проте, в матеріалах справи відсутній відеозапис відбирання таких пояснень поліцейським від вказаних осіб.
Свідок ОСОБА_2 судом допитувався, не підтвердив факт керування автомобілем ОСОБА_1 , пояснив, що він, як водій т/з, покинув т/з, бо злякався, що отримає повістку від представника ТЦК, який чергує разом з поліцією. В т/з залишився пасажир ОСОБА_1 , з яким розмовляли представники поліції.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також відсутній на відеозаписах, що долучені до справи.
Натомість ОСОБА_1  надав пояснення, що 22.11.2025 о 00 год. 23 хв. знаходився у автомобілі на пасажирському сидінні, а за кермом перебував ОСОБА_2 , який, побачивши поліцейських, залишив автомобіль, оскільки боявся отримати повістку від представника ТЦК, який, як правило, чергує разом з поліцією. Пояснив, що заперечував пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки пасажири не зобов`язані проходити такий. Його пояснення, в тому числі щодо дій ОСОБА_2 , цілком узгоджуються із поясненнями останнього.
Отже, долучені до протоколу докази не підтверджують факт керування ОСОБА_1  автомобілем 22.11.2025.
Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тому суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.
Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене та надані докази, вважаю, що вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
А тому, справа підлягає закриттю на підставі п. 1ч. 1 ст. 247 КУпАПза відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст.130 ч. 1, 245, 247 ч. 1 п. 1,280, 283, 284, 289 КУпАП, суддя -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя:        Мікула В.  Є.