ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 р. 	Справа № 520/10928/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.08.25 по справі № 520/10928/25
за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М."   
про стягнення адміністративно-господарських санкцій,
ВСТАНОВИВ:
Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М.", в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (код ЄДРПОУ 31797878) на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (код ЄДРПОУ 14070760, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Харків/50070000, код: 37874947, р/р IBAN: UA658999980313171230000020649, Банк отримувача: Казначейство України) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 39761,12 грн (тридцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят одна грн. 12 коп.).
В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідач не вжив заходів щодо створення робочого місця та працевлаштування особи з інвалідністю, а отже обов`язок по виконанню нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем не виконано, що є порушенням статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", у зв`язку з чим до відповідача застосовані адміністративно-господарські санкції за незайняте робоче місце для осіб з інвалідністю, а також накладено пеню за простроченням сплати адміністративно-господарських санкцій.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 у задоволенні адміністративного позову Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." про стягнення адміністративно-господарських санкцій відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до оновленого механізму нарахування адміністративно-господарських санкцій, визначеного Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю", передбачено автоматизований режим з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місця для працевлаштування осіб з інвалідністю. Розрахунок адміністративно-господарських санкцій виконується в автмоатизованому режимі без втручання працівників фонду для усіх роботодавців, у яких вбачається невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Тобто, усі розрахунки сум адміністративно-господарських санкцій здійснюються виключно на підставі даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4.
Отже, відповідач не дотримувався норм чинного законодавства, не виконав норматив, встановлений ст. 19 Закону, тому відповідач не може бути звільненим від обов`язку по сплаті адміністративно господарських санкцій, передбачених в ст.20 Закону.
Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначив, що у 2024 році відповідачем не порушено вимоги законодавства щодо працевлаштування інвалідів, та протягом 2024 року у відповідача працевлаштовано 3 особи-інваліда, що складає 4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2024 рік, як цього передбачають норми ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а твердження позивача про інше є повністю безпідставними та не підтвердженими належними доказами у цій справі.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Територіальним відділенням Фонду у автоматизованому режимі, за допомогою програмного комплексу "Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю" Централізованого банку даних з проблем інвалідності, сформовано та підписано розрахунок адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Відповідачу, за формою, затвердженою Порядком, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 69 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, 2 особи; норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 3 особи.
Розрахунком сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) підприємства у 2024 році становила 69 осіб, середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 2 особи; норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб у кількості одного робочого місця, округлені до цілого значення) 3 особи; фонд оплати праці штатних працівників 2733948,91 грн; середня річна заробітна плата штатного працівника (04/01) 39622,45 грн; кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше (03 02), одиниць 1 особа; сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05х06); від 16 до 25 осіб, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05); від 8 до 15 осіб, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05/2) - 39622,45 грн.
Розрахунком пені Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." встановлено, що сума пені з 16.04.2025 по 23.04.2025 включно становить 138,67 грн.
Зазначені санкцію та пеню в добровільному порядку відповідач не сплатив, що стало підставою звернення позивача до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосуванню адміністративно-господарських санкцій передує встановлення факту невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за наслідками проведення перевірки територіальним органом Держпраці.
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, однак невірно розтлумачив норми права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про зміну судового рішення з підстав та мотивів його прийняття, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII.
Стаття 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII визначає, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частинами 1-2 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.
Частинами 7-10 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII визначено, що отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані.
Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.
Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII передбачено що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.
Наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 № 827-22 затверджено Порядок "Про затвердження форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", який визначає механізм подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".
Відповідно до п. 1.4. та п.1.5 Порядку № 827-22, форма № 3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).
Форма № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Форма № 3-ПН може подаватися роботодавцем в електронній формі (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника / фізичної особи - підприємця або уповноваженої ним (нею) особи).
Пунктом 1.6 Порядку № 827-22 передбачено, що роботодавець визначає вид форми № 3-ПН - первинна або уточнювальна.
Первинна форма № 3-ПН подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії).
Уточнювальна форма № 3-ПН подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії(й), зокрема умов праці, розміру заробітної плати, вимог до кандидата(ів) тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та професійної назви робіт (професії/посади).
Відповідно до п. 1.7 Порядку № 827-22 актуальність зазначеної(их) у поданій формі № 3-ПН вакансії(й) уточнюється фахівцем центру зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним чи фіксованим зв`язком, надсилання/отримання повідомлення електронною поштою. Також таке уточнення здійснюється перед направленням зареєстрованого безробітного або особи, яка шукає роботу, до роботодавця.
Таким чином, на роботодавців покладено обов`язок подання до відповідного центру зайнятості звітності форми № 3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.
Отже, звіт за формою № 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і, водночас, запитом про направлення на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування.
Судовим розглядом встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників за 2024 у Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." становила 69 осіб.
Таким чином, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону) - 3 особи.
Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." звіт форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" не подавався, що не заперечується відповідачем.
Разом з тим, відповідач зазначає, що протягом 2024 на підприємстві були працевлаштовані 3 особи з інвалідністю - ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 .
Факт працевлаштування вказаних осіб у Товаристві з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." підтверджується наступними документами: наказ № 146-К від 31.08.2015 р. про прийняття на роботу ОСОБА_3 машиністом крану (кранівником) з 01.09.2015 р.; наказ № 147-К від 31.08.2015 р. про прийняття на роботу ОСОБА_2 підсобним робочим з 01.09.2015 р.; наказ № 117-к від 04.09.2018 р. про переведення ОСОБА_2 на посаду транспортувальника з 04.09.2018 р.; наказ № 78-К від 22.09.2021 р. про прийняття на роботу ОСОБА_1 кур`єром адміністративно-господарчого відділу з 23.09.2021 р.
Крім того, у підтвердження працевлаштування інвалідів у 2024 році відповідачем надані до суду першої інстанції копії особових карток вказаних 3 (трьох) осіб інвалідів, які свідчать про те, що вказані 3 (три) особи-інваліди працюють у Товаристві з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." вже багато років і рахувались у штаті відповідача за основним місцем роботи протягом всього 2024 року.
Колегія суддів досліджуючі вказані докази встановила, що у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, у колонці 16 (загальна сума нарахованої заробтної плати/доходу, грошового забезпечення (усього з початку звітного місяця)) по особам з інвалідністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 значиться - 0 (нуль).
Так, колегія суддів з метою з`ясування всіх обставин у справі, ухвалою від 17.03.2026 витребувала у Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю: інформацію про те, чи подавався Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) звіт форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у 2024 році; засвідчену належним чином копію звіту форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", що подавалися Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) у 2024 році (якщо такий подавався); інформацію про те, чи подавалась Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) звітність до Пенсійного фонду України, яка включає відомості про працівників, у тому числі осіб з інвалідністю та запропонувала Товариству з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) надати до суду: інформацію про те, чи подавався Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) звіт форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у 2024 році; засвідчену належним чином копію звіту форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", що подавався Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) у 2024 році (якщо такий подавався); інформацію про те, чи подавалась Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) звітність до Пенсійного фонду України, яка включає відомості про працівників, у тому числі осіб з інвалідністю; надати копію трудових договорів, що укладались між Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) та особами з інвалідністю, а саме: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 .
На виконання вимог вказаної ухвали позивачем надано до суду клопотання, в якому останній зазначив, що відповідно до інформації Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості (лист від 27.03.2025 № 2547/17.04/29), Товариство з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." (ЄДРПОУ 31797878) протягом 2024 року не подавало інформацію про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН, у тому числі з позначкою щодо працевлаштування осіб з інвалідністю. Копія зазначеного листа додається. У зв`язку з цим у розпорядженні Відділення відсутні копії звітів форми № 3-ПН, поданих відповідачем у 2024 році. 2. Щодо подання звітності до Пенсійного фонду України Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю не є розпорядником первинної звітності, що подається роботодавцями до Пенсійного фонду України.
Відповідачем на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 17.03.2026 надано заяву, в якій останній зазначив, що призупинення дії трудових договорів зі всіма працівниками відповідача (в тому числі з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ) здійснено на підставі ч. 2 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" згідно із наказом від 28.03.2022 р. № 29 "Про призупинення дії трудового договору з працівниками товариства у період дії воєнного стану". У подальшому, починаючи з 01.10.2024, трудовий договір зі ОСОБА_1 відновлений згідно із наказом від 20.09.2024 № 21/1-к "Про відновлення дії та умов призупиненого трудового договору". Із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трудові договори у 2024 році не відновлювались.
З приводу вищевказаного колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", "призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором". 
Згідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", "під час та за період призупинення дії трудового договору роботодавець не зобов`язаний виплачувати працівнику заробітну плату , здійснювати гарантійні та компенсаційні виплати (крім сум, які належали такому працівнику на день призупинення дії трудового договору) і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і трудовим договором (у тому числі надавати, оплачувати та компенсувати будь-які відпустки, дні відпочинку, допомогу по тимчасовій непрацездатності, подавати відповідні заяви-розрахунки, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування)".
В матеріалах справи наявна копія наказу №29 від 28.03.2022 "Про призупинення дії трудового договору" з працівниками товариства у період дії воєнного стану" та копія наказу №21/1-к від 20.09.2024 "Про відновлення дії та умов призупиненого трудового договору", відповідно до якого відновлено дію та умови трудового договору з 01.01.2024 зі ОСОБА_1 , кур`єром.
Крім того, у відповіді на відзив на позов позивач зазначив, що в базі ЦБІ є дані щодо працевлаштування 3 осіб з інвалідністю у 4 - ому кварталі 2024 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." не може бути притягнуте до відповідальності у вигляді штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю, оскільки відповідні працівники були належним чином працевлаштовані на підприємстві, а призупинення трудових договорів з ними здійснено відповідно до статті 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". 
При цьому призупинення трудового договору не є підставою для припинення трудових відносин між працівником та роботодавцем, а отже такі працівники продовжують перебувати у штаті підприємства та підлягають урахуванню при визначенні середньооблікової чисельності працівників для цілей розрахунку нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю відповідно до вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". Застосування до товариства штрафних санкцій за таких обставин суперечить меті та змісту законодавства про соціальний захист осіб з інвалідністю, яке спрямоване на забезпечення їх зайнятості, а не на формальне покарання роботодавців, які фактично виконали свій обов`язок із працевлаштування таких осіб. 
Висновки суду першої інстанції та доводи відповідача щодо відсутності підстав для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." адміністративно-господарських санкцій ґрунтуються на твердженні про те, що застосуванню адміністративно-господарських санкцій обов`язково передує встановлення факту невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за наслідками проведення перевірки територіальним органом Держпраці, та оскільки матеріали справи не містять докази проведення органами Держпраці відповідної перевірки, підстави для задоволення позову відсутні.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з 06.11.2022, з набранням чинності Законом України від 18.10.2022 № 2682-IX, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримав повноваження застосовувати адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю (4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників або одне місце для підприємств із 8-25 працівниками) на основі автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, без необхідності проведення позапланових перевірок Держпраці.
Автоматизоване виявлення Фондом соціального захисту осіб з інвалідності роботодавців-порушників до 10 березня на основі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності є реактивним заходом контролю, що відбувається після завершення звітного року. За результатами такого заходу Фонд може накласти на роботодавця адміністративно-господарські санкції та пеню відповідно до Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, затвердженого Постановою КМ України № 70.
Зазначені висновки сформовані Верховним Судом у постановах від 24.04.2025 у справі №280/3642/23, від 27.06.2025 у справі № 400/3796/24.
Враховуючи викладене, доводи відповідача щодо передчасного звернення позивача до суду із позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій є безпідставними, а висновки суду першої інстанції в цій частині помилковими.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." фактично виконало обов`язок із працевлаштування осіб з інвалідністю, а призупинення трудових договорів не припиняє трудових відносин, у зв`язку з чим підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, однак застосував норми права які не підлягали застосування на момент виникнення спріних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про зміну судового рішення з підстав та мотивів його прийняття, шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції даної постанови.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до абзацу другого частини 2 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Обов`язкові підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду внаслідок порушення норм процесуального права визначено частиною 3 статті 317 КАС України.
Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина 4 статті 317 КАС України).
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі № 520/10928/25 - змінити з підстав та мотивів відмовлених у задоволенні позовних вимог, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 у справі №520/10928/25 залишити без змін.. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова