ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 березня 2026 року	Справа №160/31861/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (84333, Донецька обл., Краматорський р-н, м. Краматорськ, вул. Академічна, 25, код ЄДРПОУ 40109058) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
05.11.2025 року за допомогою системи "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 40109058) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсації: за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2018 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2019 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2020 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2021 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби. 
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 40109058) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсацію: за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2018 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2019 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2020 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2021 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, він безперервно проходив службу в органах внутрішніх справ з 06.08.2003 р. по 26.09.2025 р. включно, разом з тим, з 2016 року має статус учасника бойових дій, проте при звільненні ГУНП в Донецькій області не було проведено розрахунок та не виплачено позивачу компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2023 роки включно. Позивач, вважаючи дії відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
26.11.2025 року на адресу суду від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому представник у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до переліку щорічних або додаткових відпусток, за які, відповідно до ст. 24 Закону № 504/96-ВР, при звільненні працівнику виплачується грошова компенсація. Отже, компенсація за всі дні невикористаної відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР, при звільненні працівника не виплачується.
01.12.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача підтримав позицію викладену в позові та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області в період з 07.11.2015 по 26.09.2025 року.
17.11.2016 позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 17.11.2016 року.
24.10.2025 року представник позивач звернувся з заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій з 2016 по 2025 рік
Листом від 30.10.2025 №А-111/26/02-2025 Головне управління Національної поліції України в Донецькій області повідомило, що згідно з обліками кадрового підрозділу ГУНП в Донецькій області Ященком В.Л. додаткові відпустки, як УБД, за 2024 та 2025 рокуи використано. Рапортів щодо надання додаткових відпусток, як УбД, за 2016-2023 роки до кадрового підрозділу не надходило У зв`язку з чим відсутні правові підстави для обчислення та виплати позивачу, як учаснику бойових дій, грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за період 2016-2023 роки.
Позивач не погоджується із такими діями відповідача щодо невиплати компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період 2016-2023 роки, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Закон України від 15.11.1996 № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон №504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам.
Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток:
1) щорічні відпустки: основна відпустка (ст. 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст.7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст. 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;
2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (ст. 13, 14 і 15 цього Закону);
3) творча відпустка (ст. 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (ст.16-1 цього Закону);
4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (ст. 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ст.18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (ст. 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ст. 19 цього Закону);
5) відпустки без збереження заробітної плати (ст. 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1ст. 24 Закону №504/96-ВР).
Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 КЗпП України.
Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону №580-VIII).
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Частинами 1 - 4 ст. 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону №580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Частинами 1 та 2 ст. 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260).
Згідно з абзацами сьомим та восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень ч.ч. 2, 3 ст. 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.
З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону №504/96-ВР.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР і ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Аналогічні висновки висловлено Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 31.03.2021 у справі №320/3843/20, від 26.05.2021 у справі №360/1362/20, від 24.06.2021 у справі №520/8054/2020.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII), який забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Як передбачено п. 12 ст. 12 цього Закону учасникам бойових дій надаються право на одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Отже, виходячи з положень Закону № 3551-ХІІ, додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік є пільгою, гарантованою державою.
Відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (стаття 1).
Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 №303/2014, який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.
Таким чином, спірні правовідносини стосовно отримання грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли в особливий період.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч. 1 ст. 12 Закону №3551-XII, припиняється.
Разом із тим, суд зазначає, що норми Закону №3551-XII не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Вирішуючи спір в частині компенсації за невикористану додаткову відпустку особі, яка проходила службу в поліції та володіла статусом учасника бойових дій, судом також враховані правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №200/1175/20-а.
Зокрема, Касаційний суд зазначив що, у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої законом України "Про відпустки" і статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
А тому, суд доходить висновку про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористаної додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2023 роки.
Таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , компенсації: за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2018 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2019 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2020 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2021 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення всупереч Конституції України та чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має пільгу щодо сплати судового збору та за подання позовної заяви судовий збір не сплачував, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні..
Керуючись ст. 2-12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 40109058) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації: за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2018 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2019 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2020 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2021 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби. 
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 40109058) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію: за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2018 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2019 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2020 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2021 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік у кількості 14 календарних днів; за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко