Справа № 522/20688/25 
Провадження № 1-кп/522/2141/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 12024163490000397 від 30.05.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канськ Російської федерації, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановленому місці та у невстановлений час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне придбання та зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження.
З метою реалізації власного злочинного умислу, діючи умисно, ОСОБА_5 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що його протиправні дії посягають на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків та знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями, використовуючи підключений до мережі Інтернет через невстановлений досудовим розслідуванням пристрій здійснив завантаження на твердотілий накопичувач фірми «WD» с.н. «WMAZA9140665», за допомогою програмного забезпечення з мережі Інтернет здійснив завантаження 8 файлів, які мають порнографічний характер та належать до дитячої порнографії, тим самим умисно придбав та умисно почав зберігати дитячу порнографію до 12.11.2024 включно, без мети збуту чи розповсюдження.
Так, 12.11.2024, з 09:58 до 10:22, співробітниками відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено твердотілий накопичувач фірми «WD» с.н. «WMAZA9140665», який використовувався ОСОБА_5 для завантаження за допомогою програмного забезпечення з мережі Інтернет та зберігання 8 файлів, які відносяться до творів порнографічного характеру та містять дитячу порнографію, тим самим ОСОБА_5 умисно придбав та умисно зберігав дитячу порнографію без мети збуту чи розповсюдження.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 301-1 КК України, а саме умисне придбання та зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він 26.06.2025 року добровільно уклав, за участю адвоката ОСОБА_4 , з прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості за кримінальним провадженням № 12024163490000397, згідно якої вони просять суд затвердити угоду про винуватості, та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, з позбавленням права займатися певною діяльністю пов`язанною із зберіганням, розміщенням та розсповсюдженням творів, зображень, кіно та відеопродукції через мережу Internet, а також із використанням інформаційно-телекомунікаційної системи строком на 1 рік. Водночас, враховуючи особу підозрюваного, відсутність судимостей, на обліку у лікаря-психітра та лікаря-нарколога не перебуває, сторони домовились про застосування ст. 75 КК України та узгодили звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку. Сторони також пропонують суду покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Також сторони узгодили застосування спеціальної конфіскації відповідно до вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.
Прокурор, обвинувачений та захисник в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 26.06.2025 року. 
Суд, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається. 
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. 
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
Також, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не вбачає.
Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Зважаючи на те, що вилучений у ОСОБА_5 твердотілий накопичувач фірми «WD» с.н. «WMAZA9140665» є знаряддям кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до зазначеного майна спеціальну конфіскацію та передати його у дохід держави.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475 КПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Угоду про визнання винуватості від 26.06.2025 року, укладену між прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 – затвердити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права займатися певною діяльністю пов`язанною із зберіганням, розміщенням та розсповсюдженням творів, зображень, кіно та відеопродукції через мережу Internet, а також із використанням інформаційно-телекомунікаційної системи строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не застосовувати.
На підставі ст. 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати речовий доказ, вилучений у ОСОБА_5 у власність держави, а саме: твердотілий накопичувач фірми «WD» с.н. «WMAZA9140665».
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22.11.2024 року про арешт майна – скасувати.
Речові докази: носій інформації марки «Kingston» SA400S37\960G, опечатаний до сейф-пакету НПУ №PSP4246097 – повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1193 (одна тисяча сто дев`яносто три) гривні 85 копійок
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1