ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
19.02.2026р. Справа №905/55/24 (905/1203/25)  
Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Сухіна В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго"
до відповідача-1: МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ
до відповідача-2: ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ
про стягнення 211 914,34 грн, -
в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго»

Представники сторін участь у засідання не приймали

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
14.11.2025 шляхом застосування підсистеми Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "ДТЕК Східенерго" звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача-1: МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ та відповідача-2: ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ про стягнення 211 914,34 грн.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.11.2025 у справі №905/55/24 (905/1203/25) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі 905/55/24 (905/1203/25); справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження в межах справи про банкрутство №905/55/24 про банкрутство ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (код ЄДРПОУ 31831942); підготовче засідання призначено на 16.12.2025 року об 11:00 год., яке відбудеться у приміщенні суду, зал судового засідання № 104А.
03.12.2025 до суду від МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ надійшов Відзив на позовну заяву.
09.12.2025 від позивача надійшла Відповідь на відзив та 11.12.2025 пояснення по справі.
Ухвалою від 16.12.2025 відкладено підготовче засідання на 06.01.2026, вирішено судове засідання 06.01.2026 провести судове засідання в режимі відеоконференції за участю представника позивача.
Ухвалою від 16.12.2025 Господарський суд Донецької області зобов`язав Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати до господарського суду письмові пояснення щодо стану виконавчих проваджень №71611660 та №72534671 з обов`язковим доданням належним чином засвідчених копій відповідних постанов про їх закриття та/або завершення. 
Станом на 06.01.2026 до суду надійшли: 22.12.2025 – пояснення позивача, 30.12.2025 – пояснення відповідача-1.
Станом на 06.01.2026 від ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ відзив до суду не надійшов.
Ухвалою від 06.01.2026 вирішено закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 10.02.2026 року об 11:45 год. зал судового засідання № 104А. Явка учасників справи не є обов`язковою; визначено провести судове засідання 10.02.2026 в режимі відеоконференції за участю представника ТОВ «ДТЕК Східенерго» Віталія Середи.
10.02.2026 року об 11:45год. судове засідання не відбулось через оголошення у Харківської області та м.Харків сигналу “Повітряна тривога” (повідомлення з сайту Офіційна карта повітряних тривог України https://map.ukrainealarm.com).
Ухвалою від 10.02.2026 судове засідання у справі №905/55/24 (905/1203/25) призначено на 19.02.2026 року об 11:00 год. Явка учасників справи не є обов`язковою; вирішено провести судове засідання 19.02.2026 в режимі відеоконференції за участю представника ТОВ «ДТЕК Східенерго» Віталія Середи.
16.02.2026 від представника ТОВ «Східенерго» Середи Віталія Вікторовича надійшло клопотання, у якому останній зазначив про повну підтримку позовних вимог та, зважаючи на значну кількість і тривалість повітряних тривог у місті Харкові, з метою своєчасного розгляду спору, просив суд проводити судове засідання без участі представника у разі оголошення повітряної тривоги на момент дати та часу розгляду справи.
До Господарського суду Донецької області, через підсистему «Електронний суд» 17.02.2026 надійшла заява Міністерства юстиції України про проведення судового засідання 19.02.2026 в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 18.02.2026 заяву Міністерства юстиції України задоволено, визначено провести судове засідання 19.02.2026 об 11:00 год., в режимі відеоконференції за участю представника Міністерства юстиції України.
Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 19.02.2026 об 11:00 за участі представника позивача та представника Міністерства юстиції України в режимі відеоконференції, не вдалося провести у запланованому форматі через сукупність об`єктивних обставин.
Зокрема, у визначений час зафіксовано технічний збій сервісу відеоконференцзв`язку (акт наявний в матеріалах справи), а з 12:23 по 14:37 у м. Харкові тривала повітряна тривога, що унеможливило перебування складу суду в залі засідань. 
Проведення засідання під час дії сигналу «Повітряна тривога» було неможливим, оскільки це створює пряму загрозу життю та здоров`ю судді та секретаря судового засідання, які згідно з правилами безпеки зобов`язані перебувати в укритті. Відповідно до правової позиції Верховного Суду (зокрема, у постанові від 22.12.2022 у справі № 910/2116/21), ігнорування сигналів тривоги є недопустимим, оскільки збереження життя і здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю. У приміщенні Господарського суду Донецької області було відсутнє електропостачання, що підтверджується відповідним актом (наявний в матеріалах справи), що унеможливило повторне підключення до системи відеозв`язку.
Враховуючи, що встановлений законом строк розгляду справи по суті закінчився, а подальше відкладення розгляду в умовах регулярних обстрілів та енергетичної нестабільності призведе до надмірного затягування справи, суд прийняв рішення, з метою дотримання розумних строків правосуддя, про розгляд справи у період між повітряними тривогами. Зважаючи на відсутність електропостачання та неможливість забезпечення участі сторін дистанційно, розгляд справи по суті здійснено без участі представників сторін, на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування не здійснювалось.
Суд наголошує, що учасникам неодноразово роз`яснювалася специфіка роботи в умовах воєнного стану, зокрема щодо перебоїв з енергоживленням та тривалих тривог, у зв`язку з чим сторонам пропонувалося максимально реалізувати права шляхом подання письмових пояснень.
З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови, для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу.
Згідно із ст.2 Господарського процесуального кодексу України однією із засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.
Справа розглянута протягом розумного строку в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, проте з перевищенням строку, встановленого ст. 195 ГПК України, з об`єктивних причин, пов`язаних з дією воєнного стану на території України, поточною ситуацією у м. Харків (ракетні обстріли, відсутність електропостачання), особливим режимом роботи суду (дистанційний (віддалений) або в приміщенні суду (за необхідності та в умовах безпеки), обмежений доступ до приміщення суду).
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:
Доводи ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»
У провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа №905/55/24 про банкрутство ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО». В межах даної справи ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» пред`являє позовні вимоги до Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України про стягнення 211 914,34 грн, які обґрунтовуються наступним.
ПРО ПРАВОВІ ПІДСТАВИ СТЯГНЕННЯ З ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» ВИКОНАВЧОГО ЗБОРУ, ВИТРАТ ВИКОНАВЧОГО ПРОВАДЖЕННЯ ТА КОШТІВ, ЯКІ ПЕРЕБУВАЮТЬ НА ДЕПОЗИТНОМУ РАХУНКУ ВІДДІЛУ
На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі – Відділ) перебувало виконавче провадження № 71611660 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 09.01.2023 №910/22876/17 про стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь ТОВ «Шахтоуправління Донбас» 132 484 887 грн. 16 коп. заборгованості, 6 876 738 грн. 45 коп. - 3% річних, 32 283 304 грн. 63 коп. - інфляційних втрат та 240 000 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023 задоволено заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. та надано дозвіл на звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго» в розмірі 188 931 506,21 грн. з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 № 910/22876/17 про стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» заборгованості.
На виконання зазначеної ухвали з банківських рахунків ТОВ «ДТЕК Східенерго» на підставі платіжних інструкцій: від 22.08.2023 року стягнуто 2 276 982,95 грн, від 02.08.2023 стягнуто 49 474,47 грн., від 02.08.2023 стягнуто 293,85 грн, від 22.08.2023 стягнуто 153,92 грн., від 22.08.2023 стягнуто 100 грн., від 31.08.2022 стягнуто 2,02 грн, від 31.08.2022 стягнуто 1,08 грн. Всього стягнуто 2 327 008,29 грн.
На запит ТОВ «ДТЕК Східенерго» про те, коли та кому було розподілено 2 327 008,29 грн., стягнутих з ТОВ «ДТЕК Східенерго» у виконавчому провадженні № 71611660, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом № 71014/82587-33-24/20.1 від 09.05.2024 повідомлено ТОВ «ДТЕК Східенерго» про те, що: 
- по виконавчому провадженню № 71611660 стягнуті кошти з ТОВ «ДТЕК Східенерго» були перераховані стягувачу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» у розмірі 2 115 061,63 грн. та на користь держави як виконавчий збір у розмірі 211 506,16 грн.;
- по виконавчому провадженню № 72534671 кошти у розмірі 32,32 грн. перераховані стягувачу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС», кошти у розмірі 3,23 грн. перераховані на користь держави як виконавчий збір, та кошти у розмірі 401,85 перераховано до державного бюджету як витрати виконавчого провадження. Кошти у розмірі 2,02грн. та 1,08 грн. стягнуті з ТОВ «ДТЕК Східенерго» перебувають на депозитному рахунку відділу.
Станом на момент подання даної заяви, згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі провадження № 71611660 та № 72534671 мають стан «завершено». 
Тобто, зазначені кошти стягнуті на правовій підставі – на підставі ухвали Господарського суду міста Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023.
ПРО СКАСУВАННЯ ПРАВОВОЇ ПІДСТАВИ ДЛЯ СТЯГНЕННЯ КОШТІВ З ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» 
Після стягнення з ТОВ «ДТЕК Східенерго» зазначених вище грошових коштів на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17, постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17:
- скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17;
- відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго».
Отже, з ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто належні йому грошові кошти в сумі 2 327 008,29 грн. на підставі правової підстави (ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17), яка скасована (за змістом ст. 1212 Цивільного кодексу України правової підстави, яка згодом відпала).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 по справі № 910/22876/17 у поворот виконання ухвали Господарського суду м. Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023 стягнуто з ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» на користь ТОВ «ДТЕК Східенерго» грошові кошти у сумі 2 115 093,95 грн.
Водночас, в зазначеній ухвалі судом вказано: «суд відзначає, що при поданні заяви про поворот виконання рішення заявником врахований правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17, в якій зазначено, що: «апеляційний суд не урахував, що стягнута у процесі виконання рішення суду винагорода приватного виконавця не є коштами, які були стягнуті за рішенням суду, яке скасовано за наслідками апеляційного перегляду, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду». 
Позивач вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
ПРО ВІДМОВУ У ПОВЕРНЕННІ ГРОШОВИХ КОШТІВ
09.09.2025 ТОВ «ДТЕК Східенерго» направило до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вих. № 1-090925 від 09.09.2025 з вимогою повернути на рахунок ТОВ «ДТЕК Східенерго» (грошові кошти в загальній сумі 211 914,34 грн у зв`язку зі скасуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17.
Листом від 23.09.2025 № 137413/163446-33-25/20.1 ВДВС повідомило ТОВ «ДТЕК Східенерго», що на підставі Ухвали Господарського суду міста Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023 з ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто кошти у розмірі 2 327 008,29 грн., тому викладені у заяві обставини не є підставою для повернення коштів.
Відмова ВДВС у поверненні ТОВ «ДТЕК Східенерго» коштів в розмірі 211 914,34 грн. (які стягнуті на правовій підставі, яка згодом відпала), стало підставою для звернення Товариства до суду із даним позовом.
Факт того, що постанова ВДВС, на підставі якої з ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не скасована, а виконавчий документ (наказ № 910/22876/17 Господарського суду міста Києва, виданий 09.01.2023) повернуто стягувачу за його заявою, не є перешкодою у поверненні коштів, адже правовою підставою, яка згодом відпала, для стягнення сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження була саме скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17 ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17.
Касаційний господарський суд у Постанові від 25 червня 2024 року по cправі № 910/12267/23 зробив висновок: «скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, оскільки правова підстава для їх стягнення є фактично такою, що відпала» (п. 30.3.).
Таким чином, оскільки правові підстави утримання 211 509,39 грн виконавчого збору, 401,85 грн витрат виконавчого провадження та 3,1 грн відпали, ТОВ «ДТЕК Східенерго» має право на повернення зазначених коштів на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.
Вважаючи порушеним своє право, керуючись приписами ст. 1212 ЦК України, правовими висновками викладеними у Постановах Верховного Суду у справах № 910/12267/23, № 910/1238/17, № 551/1099/21, ТОВ «ДТЕК Східенерго» до звернулося Господарського суду Донецької області з позовом до Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України у якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «ДТЕК Східенерго» грошові кошти у сумі 211 914,34 грн.

Доводи Міністерства юстиції України (Відповідач 1)
Міністерство юстиції України вважає доводи позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 71611660 з примусового виконання наказу № 910/22876/17 виданого 09.01.2023 Господарським судом м. Києва про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" заборгованості у розмірі 171884930,24 грн. На підставі Ухвали Господарського суду міста Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» стягнуто кошти у розмірі 2 327 008,29 грн.
Відповідач 1 стверджує, що обставини, які були викладені у заяві, поданій до Відділу примусового виконання рішень не є підставою для повернення коштів.
Так, Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17 було скасовано ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.07.2023, якою державному виконавцю було надано дозвіл звернути стягнення на грошові кошти, що належать ТОВ «ДТЕК Східенерго» та знаходяться у третіх осіб.
Однак таке скасування не впливає на правомірність стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, з огляду на таке:
1. На момент стягнення коштів ухвала була чинною, законною та підлягала обов`язковому виконанню. Державний виконавець діяв у межах судового рішення, що мало законну силу, а тому його дії були правомірними в момент їх вчинення.
2. Скасування ухвали не скасовує та не нівелює правової підстави для стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження. Підставою для стягнення виконавчого збору і перерахування його до Державного бюджету України є постанова державного виконавця, винесена відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а в подальшому розподіл стягнутих коштів у відповідності до статті 42 Закону.
Постанови ВДВС є чинними, не скасованими та не визнаними незаконними.
Щодо нерелевантності правової позиції Верховного Суду у справі №910/12267/23
Посилання позивача на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2024 у справі №910/12267/23, є неправомірним та не може братися судом до уваги, оскільки обставини тієї справи суттєво відрізняються від спірних правовідносин.
У справі №910/12267/23 судом розглядалася ситуація, коли:
постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору була оскаржена та визнана незаконною у судовому порядку;
саме визнання незаконною постанови виконавця, яка була єдиною правовою підставою списання коштів, стало підставою для застосування ст. 1212 ЦК України та стягнення надходжень із бюджету як безпідставно набутих.
Фактичні обставини тієї справи були такими: ДП «НАЕК «Енергоатом» вимагало повернення 3 518 600,31 грн, списаних на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 10.09.2021, яка була визнана незаконною судом. Саме тому суди дійшли висновку, що відсутня правова підстава для утримання коштів у бюджеті.
На відміну від наведеного прикладу: у справі № 910/22876/17 постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не були оскаржені, не визнавалися незаконними та залишаються чинними; кошти були розподілені на підставі чинних постанов та з урахуванням вимог статті 42 Закону, які продовжують бути належною правовою підставою для їх надходження до бюджету.
Таким чином, правовідносини у справі № 910/22876/17 не є тотожними, а правова позиція Верховного Суду у справі №910/12267/23 не підлягає застосуванню, оскільки була сформульована щодо принципово іншої ситуації — визнання протиправною та скасування постанови виконавця, яка була джерелом надходження коштів. 
Обґрунтовуючи доводи своїх заперечень Відповідач 1 посилається на постанову Верховного Суду № №703/1111/17 від 01.10.2020 у якій суд виснував: «не звільняє його від обов`язку відшкодовувати витрати, що були понесені під час виконавчого провадження з виконання виконавчого документу.
Аналогічні правові висновки щодо спірних правовідносин наведено у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №751/4365/17, від 19 червня 2019 року у справі №750/7053/17, від 05 квітня 2018 року у справі №750/4352/17».
Міністерство юстиції України вважає, що суд не може перекласти ці витрати на орган ДВС або Державний бюджет України, оскільки вони виникають у зв`язку з виконанням рішень, а не через протиправні дії виконавця або скасування ухвали, яка дозволяла звернення стягнення. Крім цього, Закон України «Про виконавче провадження» не містить норми, яка б вказувала, що можливе повернення витрат виконавчого провадження.
Відповідач 1 вважає помилковим посилання скаржника на ч. 7 ст. 27 Закону, де вказано, що підставою повернення стягнутого виконавчого збору, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню .
Тобто, враховуючи зазначені норми, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню лише у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, зробленими Верховним Судом у постановах від 26.03.2020 № 814/1506/17, від 11.06.2020 № 160/10713/19.
Зокрема, Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 № 814/1506/17 виснував: «Судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що, як частиною п`ятою статті 28 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження», який був чинний на момент закриття виконавчого провадження, так і частиною сьомою статті 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», який діяв на час звернення ТОВ «МСП НІКА-ТЕРА» із заявою про повернення виконавчого збору, єдиним випадком повернення виконавчого збору визначено закінчення виконавчого провадження в зв`язку із скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню».
Отже, законодавством встановлені чіткі підстави, коли виконавчий збір може бути повернуто та не встановлює підстав для повернення витрат виконавчого провадження.
Відповідач 1 звертає увагу, що такі відносини регулюються бюджетним законодавством, зокрема, статтею 45 Бюджетного кодексу України передбачає, що казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, що регулюється Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.
Отже, існує встановлена процедура повернення коштів з бюджету, яка не є аналогічною стягненню.
Враховуючи викладене, Відповідач 1 просить суд відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" до відповідача-1: МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ, до відповідача-2: ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ про стягнення 211 914,34 грн.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, приписами Закону України «Про виконавче провадження».
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними у матеріалах справи доказами, господарський суд встановив наступне.
Фактична хронологія подій у справі.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/22876/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, позов задоволено повністю (Позивач - «Шахтоуправління «Донбас», Відповідач – ПАТ «Донбасенерго»).
09.01.2023 видано наказ про примусове виконання вищевказаного рішення суду. 
19.04.2023 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №71611660, з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 09.01.2023 №910/22876/17 про стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь ТОВ «Шахтоуправління Донбас» 132 484 887 грн. 16 коп. заборгованості, 6 876 738 грн. 45 коп. - 3% річних, 32 283 304 грн. 63 коп. - інфляційних втрат та 240 000 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.
24.05.2023 до Господарського суду міста Києва звернувся із заявою Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Яковенка В.А. про звернення стягнення на грошові кошти, що належить іншим особам, в якій виконавець просить суд надати дозвіл на звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго» в розмірі 188 931 506,21 грн з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 № 910/22876/17 про стягнення заборгованості з відповідача (ПАТ «Донбасенерго») на користь позивача (ТОВ «Шахтоуправління «Донбас»).
08.06.2023 постановою виконавця зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 №910/22876/17.
03.07.2023 Ухвалою по справі № 910/22876/17 Господарський суду міста Києва задовольнив заяву ВДВС та надав дозвіл на звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго» у розмірі 188 931 506,21 грн з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 № 910/22876/17 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" 132 484 887,16 грн заборгованості, 6 876 738,45 грн 3% річних, 32 283 304,63 грн інфляційних втрат та 240 000,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Під час розгляду заяви виконавця про звернення стягнення на грошові кошти, що належать ТОВ "ДТЕК Східенерго", Господарським судом міста було встановлено, що у останнього згідно з рішенням Господарського суду Донецької області від 26.01.2022 у справі №905/818/19, яке набрало законної сили 01.08.2022 після перегляду в апеляційному порядку, перед ПАТ "Донбасенерго" наявна заборгованість щодо сплати збитків у розмірі 531 969 938,16 грн та суми сплаченого судового збору в розмірі 413 159,07 грн, тобто розмір такої заборгованості підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили. Доказів зменшення розміру вищевказаної заборгованості (оплата заборгованості, зарахування вимог, прощення, передача прав вимог в рахунок зменшення заборгованості тощо) матеріали справи не містять. У свою чергу, ПАТ "Донбасенерго", не виконавши в добровільному порядку рішення суду у даній справі №910/22876/17, є боржником ТОВ "Шахтоуправління "Донбас", в межах виконавчого провадження №71611660, згідно з яким боржник ПАТ "Донбасенерго" має сплатити стягувачу 132 484 887,16 грн заборгованості, 6 876 738,45 грн трьох процентів річних, 32 283 304,63 грн інфляційних втрат, 240 000,00 грн витрат по сплаті судового збору. 
Крім того, в рамках вказаного виконавчого провадження боржник має сплатити на рахунок виконавчої служби 17 188 491,02 грн виконавчого збору та 401,85 грн витрат виконавчого провадження, тобто є боржником в загальному розмірі 188 931 506,21 грн у виконавчому провадженні №71611660. 
Місцевий господарський суд також зазначив, що наявність чи відсутність виконавчого провадження з виконання наказу у справі №905/818/19 не є підставою для відмови в наданні згоди на звернення стягнення в межах виконавчого провадження №71611660 на грошові кошти, які належать боржнику від іншої особи. 
Зважаючи на викладене суд господарський суд дійшов висновку, що заява виконавця про надання дозволу на звернення стягнення на грошові кошти ТОВ "ДТЕК Східенерго" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки стягнення коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником у даній справі, надасть можливість виконати рішення суду у даній справі №910/22876/17. 
08.07.2023 постановою виконавця поновлено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/22876/17 від 09.01.2023. 
На виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 по справі № 910/22876/17 з банківських рахунків ТОВ «ДТЕК Східенерго» на підставі платіжних інструкцій: від 22.08.2023 року стягнуто 2 276 982,95 грн, від 02.08.2023 стягнуто 49 474,47 грн., від 02.08.2023 стягнуто 293,85 грн, від 22.08.2023 стягнуто 153,92 грн., від 22.08.2023 стягнуто 100 грн., від 31.08.2022 стягнуто 2,02 грн, від 31.08.2022 стягнуто 1,08 грн. Реквізити цього наказу вказано в інформаційних повідомленнях про списання коштів з ТОВ «ДТЕК Східенерго».
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17:
- скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17;
- відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго».
Колегія суддів не погодилась з висновком місцевого господарського суду з огляду на те, що постановою виконавця від 08.06.2023 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 №910/22876/17, у зв`язку з наданням ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2023, відстрочки виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/22876/17. 
Згідно з пунктом 6 статті 34 Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.
Частиною 1 статті 35 Закону встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини 1 статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини 1 статті 34 цього Закону, – до розгляду питання по суті.
Відповідно до частини 5 статті 35 Закону, після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.
Оскільки на момент постановлення оскаржуваної ухвали від 03.07.2023 виконавче провадження №71611660 було зупинене, суд першої інстанції не мав підстав для задоволення заяви виконавця про звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго», адже протягом періоду зупинення виконавчих дій примусові заходи не здійснюються.
Тобто, постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17 скасована ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023, якою було задоволено заяву виконавця про надання дозволу на звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго», що свідчить про те, що у виконавця під час виконання судового наказу у справі № 910/22876/17 були відсутні підстави для звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго».
23.06.2025 до Господарського суду міста Києва від ТОВ “ДТЕК Східенерго” надійшла заява про поворот виконання рішення суду у справі, № 910/22876/17 яка мотивована тим, що з ТОВ «ДТЕК Східенерго» на підставі ухвали суду від 03.07.2023 у період з 02.08.2023 по 31.08.2023 стягнуто грошові кошти на користь позивача у справі – ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» в загальному розмірі 3 237 008,29 грн. на правових підставах, які у подальшому відпали (ухвала суду від 03.07.2023 у справі № 910/22876/17 була скасована 07.03.2024).
У пункті 3.2. рішення № 13-рп/2011 Конституційного Суду України від 02.11.2011 у справі № 1-25/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна і виконання дій) відпала. Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантів захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
03.07.2025 Ухвалою по справі № 910/22876/17 Господарський суд міста Києва заяву ТОВ “ДТЕК Східенерго” про поворот виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 у справі № 910/22876/17 задовольнив повністю. 
У поворот виконання ухвали Господарського суду м. Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023 стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» грошові кошти у сумі 2 115 093,95 грн.
Після повороту виконання залишилися неповернутими кошти, що були спрямовані не стягувачу, а державі, тобто: 211 506,16 грн – виконавчий збір з провадження №71611660, 3,23 грн – виконавчий збір з провадження №72534671, 401,85 грн – витрати виконавчого провадження, 2,02 грн + 1,08 грн – кошти на депозитному рахунку. 
Усього 211 914,34 грн – саме ця сума є предметом позовних вимог у справі №905/55/24 (905/1203/25). 
09.09.2025 ТОВ «ДТЕК Східенерго» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано заяву вих. № 1-090925 від 09.09.2025 з проханням повернути на рахунок ТОВ «ДТЕК Східенерго» (ЄДРПОУ одержувача: 31831942, рахунок UA103348510000026002962507752 в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк») грошові кошти в загальній сумі 211 914,34 грн у зв`язку зі скасуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17.
Листом від 23.09.2025 № 137413/163446-33-25/20.1 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив ТОВ «ДТЕК Східенерго», що на підставі ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/22876/17 від 03.07.2023 з ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто кошти у сумі 2 327 008,29 грн., тому викладені у заяві обставини не є підставою для повернення коштів.
14.11.2025 ТОВ «ДТЕК Східенерго» керуючись приписами ст. 1212 ЦК України до звернулося Господарського суду Донецької області з позовом з позовом до Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України у якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «ДТЕК Східенерго» грошові кошти в загальній сумі 211 914,34 грн
Станом на дату звернення з позовом — 14.11.2025, згідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі провадження № 71611660 та № 72534671 перебувають у статусі «завершено».
ПРО ПРАВОВІ ПІДСТАВИ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягуються на підставі постанови державного виконавця.
Тобто, виконавчий збір у розмірі 211 509,39 грн, 401,85 грн витрат виконавчого провадження та 3,1 грн стягнуті з ТОВ «ДТЕК Східенерго» на підставі постанови державного виконавця.
Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. 
Частиною 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових суму у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Касаційний господарський суд у Постанові від 25 червня 2024 року по cправі № 910/12267/23 зробив висновок: «скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, оскільки правова підстава для їх стягнення є фактично такою, що відпала» (п. 30.3.).
Отже, у зв`язку із скасуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17 (скасування рішення, що підлягало виконанню) виконавчий збір у розмірі 211 509,39 грн, 401,85 грн витрат виконавчого провадження та 3,1 грн підлягали поверненню ТОВ «ДТЕК Східенерго».
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/3831/22, Велика Палата Верховного Суду досліджуючи обставини щодо початку періоду прострочення з часу безпідставного набуття відповідачем грошових коштів, виснувала, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або коли підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала.
Оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17 скасована Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17, то з 07.03.2024 ТОВ «ДТЕК Східенерго» має право на повернення стягнутих грошових коштів виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та коштів, які перебувають на депозитному рахунку Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).
На момент стягнення з ТОВ «ДТЕК Східенерго» виконавчого збору та витрат виконавчого провадження підстава для такого платежу існувала - ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17. Однак надалі, з огляду на набрання законної сили постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17, підстава стягнення з ТОВ «ДТЕК Східенерго» виконавчого збору та витрат виконавчого провадження перестала існувати.
Тобто, ТОВ «ДТЕК Східенерго» після скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17 Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17, згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України, має право вимагати повернення стягнутого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. 
Верховний Суд у постанові від 25 червня 2024 року по справі № 910/12267/23 (справа за позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Міністерства юстиції України та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення коштів, списаних як виконавчий збір) зазначив: 
п. 33. Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Водночас, у разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 ЦК України (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 551/1099/21, від 21.05.2019 у справі № 910/2569/18).
Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року по cправі № 551/1099/21 зазначив:
п. 39. У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі;
п. 45. Отже, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/3831/22, Велика Палата Верховного Суду досліджуючи обставини щодо початку періоду прострочення з часу безпідставного набуття відповідачем грошових коштів, виснувала, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або коли підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала.
Отже, з моменту винесення постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17 Позивач має право на повернення грошових коштів, стягнення яких є предметом даного позову.
Факт того, що постанова, якою з ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не скасована, а виконавчий документ (наказ № 910/22876/17 Господарського суду міста Києва, виданий 09.01.2023) повернуто стягувачу за його заявою, не є перешкодою у поверненні коштів, адже правовою підставою, яка згодом відпала, для стягнення сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження була саме скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17 ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17.
Таким чином, оскільки правові підстави утримання 211 509,39 грн виконавчого збору, 401,85 грн витрат виконавчого провадження та 3,1 грн відпали, ТОВ «ДТЕК Східенерго» має право на повернення зазначених коштів на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

На думку Мін`юсту, скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 у справі № 910/22876/17 не впливає на правомірність стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, оскільки є чинною та не скасована відповідна постанова державного виконавця.
Позивач звертає увагу, що частиною 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню;
Верховний Суд у Постанові від 25 червня 2024 року по cправі №910/12267/23 зробив висновок: «скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, оскільки правова підстава для їх стягнення є фактично такою, що відпала» (п. 30.3.).
За статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
З наведених норм убачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.
Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях є виконавчими документами у випадках, передбачених законом.
У судовому засіданні встановлено, що єдиним виконавчим документом у виконавчих провадженнях № 71611660 та № 72534671 на підставі якого з ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто грошові кошти, була ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 по справі № 910/22876/17.
Будь-які інші виконавчі документи передбачені пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», що надавали ВДВС право звернути стягнення на грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго» у розмірі 188 931 506,21 грн з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 № 910/22876/17, у матеріалах справи №905/1205/25 відсутні.
Ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 по справі № 910/22876/17 скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17.
З моменту скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17 (на підставі якої з ТОВ «ДТЕК Східенерго» списано грошові кошти, стягнення яких є предметом спору у даній справі) перестали існувати підстави для набуття Державним бюджетом України грошових коштів ТОВ «ДТЕК Східенерго».
Тобто, у спірних правовідносинах правовою підставою, яка згодом відпала, для стягнення сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження була саме скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17 ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17, а не постанова державного виконавця.
Представник Мін`юсту у відзиві на позовну заяву зазначає: «Підстава стягнення виконавчого збору — постанова виконавця — не відпала і не була усунута судом. Скасовано лише ухвалу, яка дозволяла звернення стягнення, але не нормативне джерело, на підставі якого було перераховано кошти до Державного бюджету України».
Проте, саме на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 у справі № 910/22876/17 з банківських рахунків ТОВ «ДТЕК Східенерго» були стягнуті грошові кошти. Без наявності зазначеної ухвали стягнення грошових коштів з ТОВ «ДТЕК Східенерго» було б неможливим.
Тому, твердження про те, що «постанова виконавця не відпала і не була усунута судом» не впливає на законність і обґрунтованість позовних вимог у даній справі.

Щодо врахування висновків Верховного Суду по справі №910/12267/23 при вирішенні даного спору
У відзиві на позовну заяву Мінюст вказав, що правовідносини у справі №905/55/24 (905/1205/25) не є тотожними, а правова позиція Верховного Суду у справі №910/12267/23 не підлягає застосуванню, оскільки була сформульована щодо принципово іншої ситуації — визнання протиправною та скасування постанови виконавця, яка була джерелом надходження коштів.
Проте, у п. 30.3. постанови Верховного Суду від 25.06.2024 у справі №910/12267/23 вказано: «Скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, оскільки правова підстава для їх стягнення є фактично такою, що відпала». Тобто, згідно цього висновку Верховного Суду, вирішальне значення має не конкретний вид документу, а припинення існування підстави для стягнення грошових коштів.
Отже, хоча у справі №910/12267/23 було скасовано постанову державного виконавця, на підставі якої здійснено стягнення грошових коштів, а у справі №905/55/24 (905/1203/25) — скасовано виконавчий документ (ухвалу суду), на підставі якого державним виконавцем також було стягнуто грошові кошти, справа №910/12267/23 є подібною до справи №905/55/24 (905/1203/25), оскільки в обох справах:
предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів, списаних на підставі актів, які в подальшому визнані незаконними у судовому порядку;
підставою позовних вимог є приписи статті 1212 Цивільного кодексу України.
Крім того, у п. 28.4. Постанови Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 910/12267/23 зазначено: «Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зокрема, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.»
З моменту ухвалення постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17, якою скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/22876/17, на підставі якої з ТОВ «ДТЕК Східенерго» були списані грошові кошти, стягнення яких є предметом спору у даній справі, припинили існувати правові підстави для набуття Державним бюджетом України грошових коштів ТОВ «ДТЕК Східенерго».
Відповідно, грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго» утримуються у Державному бюджеті України без наявності правових підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.
З огляду на викладене, правова позиція Верховного Суду у справі № 910/12267/23 підлягає врахуванню при вирішенні даного спору, оскільки вона сформульована під час розгляду спору у подібних правовідносинах.
Водночас висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.10.2020 у справі №703/1111/17, не підлягають врахуванню при вирішенні даного спору з огляду на наступне.
У відзиві Мін`юст посилається на зазначену постанову, в якій зазначено: «не звільняє його (боржника) від обов`язку відшкодовувати витрати, що були понесені під час виконавчого провадження з виконання виконавчого документу». Аналогічні правові висновки щодо спірних правовідносин наведено також у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №751/4365/17, від 19 червня 2019 року у справі №750/7053/17 та від 05 квітня 2018 року у справі №750/4352/17.
На підставі зазначеного фрагменту з постанови Верховного Суду відповідач робить висновок, що суд не може перекласти ці витрати на органи ДВС або Державний бюджет України, оскільки вони виникають у зв`язку з виконанням рішень, а не внаслідок протиправних дій виконавця або скасування ухвали, яка дозволяла звернення стягнення.
Господарський суд звертає увагу сторін, що предметом спору у справі №703/1111/17 було «визнання дій неправомірними та скасування постанови від 26.01.2017 про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 103 грн 94 коп». При цьому предмет спору у справі №703/1111/17 не стосувався стягнення коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.
У справі №905/55/24 (905/1203/25) предметом спору є саме стягнення грошових коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.
У справі №703/1111/17 відсутній факт, який міг би слугувати підставою для повернення коштів, а саме скасування рішення – виконавчого документу, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.
Тобто у справі №703/1111/17 предмет та підстави позову відрізняються. Відповідно, висновки Верховного Суду у цій справі не підлягають застосуванню при вирішенні даної справи.
Також Мін`юст стверджує, що Закон України «Про виконавче провадження» містить норми, що надають можливість повернути витрат виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Тобто, правовою підставою повернення витрат виконавчого провадження у даному спорі є не норми Закону України «Про виконавче провадження», а ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Так, Верховний Суд у постанові від 25.06.2024 по cправі № 910/12267/23 (за позовом ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Міністерства юстиції України та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення коштів, які були списані з рахунків позивача на підставі постанови про стягнення виконавчого збору) звернув увагу, що за змістом частини сьомої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Отже, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, оскільки правова підстава для їх стягнення є фактично такою, що відпала.
Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Водночас, у разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 ЦК України (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 551/1099/21, від 21.05.2019 у справі № 910/2569/18).
Також колегія суддів вказала, що при визначенні складу учасників справи та формулювання резолютивної частини судових рішень у справах за зазначеними позовами про повернення помилково або надміру сплачених сум виконавчого збору необхідно звернутися до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16. За змістом зазначеної правової позиції спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України, оскільки, з огляду на положення статей 2, 170 ЦК України та частини четвертої статті 56 ГПК України, відповідачем у таких справах є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади.
Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року по cправі № 551/1099/21 (з позовом фізичної особи до ВДВС та Казначейська служби про стягнення з Державного бюджету України виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, сплачених у межах виконавчого провадження) зазначив: «Отже, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.
Отже, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.
Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.
Відповідно до частини 2 статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, яка регулює спірні у справі правовідносини) повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснює казначейство України за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.
На виконання зазначеної статті Кодексу наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 затверджений Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, положення якого встановлюють порядок взаємодії державних органів (казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету).
У разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
При визначенні складу учасників справи та формулювання резолютивної частини судових рішень у справах за вказаними позовами про повернення помилково або надміру сплачених сум виконавчого збору необхідно звернутися до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16, згідно з якою спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України (п. 45-50).
Крім того, у постанові від 14 грудня 2022 року по cправі № 551/1099/21 Верховний Суд зазначив: «У разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України».
У постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16 (за позовом ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» до Відділу примусового виконання та Казначейської служби про стягнення з Державного бюджету України зайво стягнутих коштів виконавчого збору, Велика Палата Верховного Суду виклала наступні правові позиції:
Щодо спору по суті заявлених вимог
6.1. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
6.2. Попередніми судовими інстанціями в порядку статті 35 ГПК України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) установлено, що ухвалою від 19 червня 2012 року в справі № 1/19 Господарський суд Луганської області визнав недійсною в частині стягнення з позивача 2467967,79 грн постанову Відділу примусового виконання від 26 березня 2012 року.
6.3. Зазначене свідчить про безпідставне стягнення Відділом примусового виконання виконавчого збору в сумі 2467967,79 грн, у зв`язку з чим підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.
6.4. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позову, втім зазначає, що стягнення спірної має відбуватися на підставі норми статті 1212 ЦК України.
Щодо питання про те, за рахунок яких коштів має відшкодовуватись спірна сума
6.6. Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час вчинення спірних виконавчих дій) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
6.7. Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції) встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
6.8. Оскільки відповідно до наведених вище норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.
Щодо суб`єктивного складу учасників такого спору
6.9. Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
6.10. Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року N 226 (у редакції наказу Державного казначейства України від 29 травня 2008 року N 181; далі - Порядок).
6.11. Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії (далі - платежі). Дія Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість та повернення з бюджету коштів за рішенням суду.
6.12. Відповідно до пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи, за підписом керівника установи або його заступників відповідно до їх компетенції з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування (П. І. Б.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО, або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.
6.13. Подання в довільній формі надається платником до органу Державного казначейства України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), який підтверджує перерахування коштів до бюджету.
6.14. Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України.
6.15. Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.
6.16. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). 6.17. Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
6.18. При цьому в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.
6.19. Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Відділ примусового виконання (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету) .
7.1. У спорах про повернення помилково або надміру сплачених сум виконавчого збору спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України.
Таким чином, у даному спорі (справа № 905/55/24 (905/1203/25) Позивач має право вимагати повернення витрат виконавчого провадження на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, що підтверджено практикою застосування Верховного Суду.

Щодо застосування норм статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин
Мінюст зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню лише у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню
Також, Відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 26.03.2020 № 814/1506/17 та від 11.06.2020 № 160/10713/19.
Частиною 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Як зазначалось Позивачем в позовній заяві, станом на момент її подання (14.11.2025), згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі провадження № 71611660 та № 72534671 мають стан «завершено».
Боржником у вказаних виконавчих провадженнях вказано ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДОНБАСЕНЕРГО», ЄДРПОУ: 23343582.
Стягувачем у вказаних виконавчих провадженнях вказано ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ДОНБАС", ЄДРПОУ: 36982901.
Тобто, ТОВ «ДТЕК Східенерго» у вказаних виконавчих провадженнях не було ні стягувачем, ні боржником.
При цьому, в платіжних інструкціях, відповідно до яких з ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто грошові кошти вказаний отримувач коштів - Міністерство юстиції України та вказано реквізити наказу у справі № 910/22876/17.
Виконавчим документом для стягнення ВДВС грошових коштів з ТОВ «ДТЕК Східенерго» була ухвала Господарського суду міста Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023, якою було надано дозвіл на звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ДТЕК Східенерго» в розмірі 188 931 506,21 грн. з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 № 910/22876/17 про стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» заборгованості.
Проте ця ухвала була скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17. Апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви виконавця про звернення стягнення на грошові кошти ТОВ "ДТЕК Східенерго".
Тобто, з ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження на підставі ухвали, яка скасована.
При цьому, скасування ухвали Господарського суду міста Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023 (про стягнення коштів з ТОВ «ДТЕК Східенерго») не є підставою для закінчення виконавчого провадження № 71611660 та № 72534671, оскільки в цих провадженнях ТОВ «ДТЕК Східенерго» не має статусу ні боржника, ні стягувача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано повернення виконавчого збору за наслідком скасуванням рішення, на підставі якого стягнуто кошти із суб`єкта, який не є ні стягувачем, ні боржником за виконавчим провадженням. 
Проте, подібні за змістом цивільні відносини врегульовано ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає застосуванню до даних правовідносин на підставі ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України.
Крім того, вимоги у даній справі заявлені не лише на підставі ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а і на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

ПРО ПОСИЛАННЯ ВІДПОВІДАЧА НА ПОСТАНОВУ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ ВІД 26.03.2020 № 814/1506/17
У справі № 814/1506/17:
- підставою для закриття виконавчого провадження, в ході якого стягнуто виконавчий збір, було фактичне виконання виконавчого напису;
- відсутній факт скасування рішення, що підлягало виконанню;
- позивач не обґрунтовував свої вимоги ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Тобто, обставини адміністративної справи № 814/1506/17 були суттєво іншими за обставини даної справи № 905/55/24 (905/1203/25).

ПРО ПОСИЛАННЯ ВІДПОВІДАЧА НА ПОСТАНОВУ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ ВІД 11 ЧЕРВНЯ 2020 РОКУ У СПРАВІ № 160/10713/19
У справі № 160/10713/19:
- Позивач не обґрунтовував свої вимоги ст. 1212 Цивільного кодексу України;
- Позивач був боржником за виконавчим провадженням, тоді як у даній справі № 905/55/24 (905/1203/25) Позивач не є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого з нього стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.
Тобто, обставини справи № 160/10713/19 були суттєво іншими за обставини даної справи № 905/55/24 (905/1203/25).
При цьому, господарський суд звертає увагу що у позовній заяві по справі № 905/55/24 (905/1203/25), на підтвердження правомірності своїх вимог Позивач посилається на постанову Касаційного господарського суду від 25 червня 2024 року по cправі № 910/12267/23, в якій зроблено висновок: 
- «скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, оскільки правова підстава для їх стягнення є фактично такою, що відпала» (п. 30.3.);
- «Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Водночас, у разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 ЦК України (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 551/1099/21, від 21.05.2019 у справі № 910/2569/18) (п. 33).
Тобто, при вирішенні даного спору підлягають врахуванню висновки Верховного Суду у cправі № 910/12267/23 і не підлягають врахуванню висновки Верховного Суду у справах, на які посилається Відповідач.

ПРО ПОСИЛАННЯ ВІДПОВІДАЧА НА ВСТАНОВЛЕНУ ПРОЦЕДУРУ ПОВЕРНЕННЯ КОШТІВ З БЮДЖЕТУ
У відзиві Відповідач-1 вказав, що законодавством встановлені чіткі підстави, коли виконавчий збір може бути повернуто та не встановлює підстав для повернення витрат виконавчого провадження. Ця процедура повернення коштів з бюджету, яка не є аналогічною стягненню.
Відповідач 1 звертає увагу, що такі відносини регулюються бюджетним законодавством, зокрема, статтею 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, що регулюється Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.
Проте, згідно правові позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16 про стягнення з Державного бюджету України зайво стягнутих коштів виконавчого збору, висновку викладеному у Постанові ВС від 25.06.2024 по справі № 910/12267/23, бездіяльність ВДВС у неповерненні коштів виконавчого збору оскаржується шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 ЦК України.

ПРО ВИКОНАВЧІ ПРОВАДЖЕННЯ
Позивачем до позовної заяви додано інформаційні повідомлення про платіжні операції за платіжними інструкціями стягувача на загальну суму 2 327 008,29 грн., в яких зазначено:
платник ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»;
отримувач: Міністерство юстиції України;
призначення платежу: стяг.боргу зг.наказу №910/22876/17 вид. 09.01.2023 Господарський суд м.Києва
Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом № 71014/82587-33-24/20.1 від 09.05.2024 (який додано до позовної заяви у даній справі) повідомлено ТОВ «ДТЕК Східенерго» про те, що:
по виконавчому провадженню № 71611660 стягнуті кошти з ТОВ «ДТЕК Східенерго» були перераховані стягувачу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» у розмірі 2 115 061,63 грн. та на користь держави як виконавчий збір у розмірі 211 506,16 грн.; 
по виконавчому провадженню № 72534671 кошти у розмірі 32,32 грн. перераховані стягувачу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС», кошти у розмірі 3,23 грн. перераховані на користь держави як виконавчий збір, та кошти у розмірі 401,85 перераховано до державного бюджету як витрати виконавчого провадження. Кошти у розмірі 2,02грн. та 1,08 грн. стягнуті з ТОВ «ДТЕК Східенерго» перебувають на депозитному рахунку відділу.
07.03.2024 Північним апеляційним господарським судом винесено постанову по справі №910/22876/17.
Відповідно до зазначеної постанови, у справі №910/22876/17:
- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас»;
- відповідач - Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго»;
- учасник - Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А.;
- скаржник - ТОВ «ДТЕК Східенерго».
У постанові від 07.03.2024 по справі №910/22876/17 встановлено:
- Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/22876/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, позов задоволено повністю (Позивач - «Шахтоуправління «Донбас», Відповідач – ПАТ «Донбасенерго»);
- 09.01.2023 видано наказ про примусове виконання вищевказаного рішення суду (примітка: реквізити цього наказу вказано в інформаційних повідомленнях про списання коштів з ТОВ «ДТЕК Східенерго»);
- 19.04.2023 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №71611660, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження;
- у поданій заяві про надання дозволу на звернення стягнення на грошові, які належать відповідачу від іншої особи (ТОВ «ДТЕК Східенерго») виконавець зазначає, що в межах виконавчого провадження №71611660 з боржника (відповідача) (прим. тобто з ПАТ «Донбасенерго») стягнуто грошові кошти в розмірі 142 322,86 грн;
- ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/22876/17 заяву виконавця задоволено, надано дозвіл на звернення стягнення на грошові кошти ТОВ "ДТЕК Східенерго" в розмірі 188 931 506,21 грн, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 №910/22876/17 про стягнення з ПАТ Донбасенерго" на користь ТОВ "Шахтоуправління "Донбас" 132 484 887,16 грн заборгованості, 6 876 738,45 грн трьох процентів річних, 32 283 304,63 грн інфляційних втрат та 240 000,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Тобто, зі змісту зазначеної постанови вбачається, що наказ № 910/22876/17 від 09.01.2023 виконувався саме в межах виконавчого провадження №71611660.
Оскільки в інформаційних повідомленнях про платіжні операції за платіжними інструкціями стягувача на загальну суму 2 327 008,29 грн. про списання коштів з ТОВ «ДТЕК Східенерго» зазначено призначення платежу: стяг.боргу зг.наказу № 910/22876/17 вид. 09.01.2023 Господарський суд м.Києва, то очевидним є те, що зазначені кошти (в тому числі і кошти, стягнення яких є предметом позовних вимог у даній справі), стягнуті з ТОВ «ДТЕК Східенерго» саме в межах виконавчого провадження №71611660.
У листі ВДВС № 137413/163446-33-25/20.1 від 23.09.2025 повідомлено ТОВ «ДТЕК Східенерго», що на виконанні у відповідному відділі перебувало виконавче провадження № 71611660 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/22876/17, виданого 09.01.2023, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління “Донбас”» заборгованості у розмірі 171 884 930,24 грн.
У зазначеному листі також вказано, що на підставі ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/22876/17 від 03.07.2023 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» було стягнуто грошові кошти у розмірі 2 327 008,29 грн.
Таким чином, грошові кошти, стягнення яких є предметом спору у даній справі, були фактично стягнуті з ТОВ «ДТЕК Східенерго» у межах виконавчого провадження №71611660.

ПРО СУМУ ВИМОГ В ПОЗОВНІЙ ЗАЯВІ
У судовому засіданні встановлено, що на виконання ухвали Господарського суду міста Києва №910/22876/17 від 03.07.2023 з банківських рахунків ТОВ «ДТЕК Східенерго» стягнуто 2 327 008,29 грн. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 по справі №910/22876/17 у поворот виконання ухвали Господарського суду м. Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023 стягнуто з ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» на користь ТОВ «ДТЕК Східенерго» грошові кошти у сумі 2 115 093,95 грн.
Отже, 211?914,34 грн (2 327 008,29 - 2 115 093,95 = 211?914,34) це – сума коштів, яка перерахована до Державного бюджету України у зв`язку з виконанням скасованої ухвали Господарського суду міста Києва № 910/22876/17 від 03.07.2023 та стягнення якої є предметом позовних вимог у даній справі (оскільки такі кошти не підлягають стягненню в межах повороту виконання рішення).
Крім того, як зазначалось вище, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом № 71014/82587-33-24/20.1 від 09.05.2024 повідомлено ТОВ «ДТЕК Східенерго» про те, що:
- по виконавчому провадженню № 71611660 стягнуті кошти з ТОВ «ДТЕК Східенерго» були перераховані стягувачу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» у розмірі 2 115 061,63 грн. та на користь держави як виконавчий збір у розмірі 211 506,16 грн.; 
- по виконавчому провадженню № 72534671 кошти у розмірі 32,32 грн. перераховані стягувачу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС», кошти у розмірі 3,23 грн. перераховані на користь держави як виконавчий збір, та кошти у розмірі 401,85 перераховано до державного бюджету як витрати виконавчого провадження. Кошти у розмірі 2,02грн. та 1,08 грн. стягнуті з ТОВ «ДТЕК Східенерго» перебувають на депозитному рахунку відділу.
211 506,16 грн виконавчого збору + 3,23 грн виконавчого збору + 401,85 витрат виконавчого провадження + 2,02грн. та 1,08 грн. які перебувають на депозитному рахунку відділу = 211?914,34 грн стягнення яких є предметом позовних вимог у даній справі.
Таким чином, у даній справі позовні вимоги ТОВ «ДТЕК Східенерго» стосуються стягнення 211?914,34 грн, які були стягнуті з Позивача на підставі скасованого судового рішення.
Тому аргументи відзиву на позовну заяву Міністерства юстиції України не спростовують законності і обґрунтованості вимог ТОВ «ДТЕК Східенерго» у даній справі.

ПРО ВИЗНАЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧЕМ МІНІСТЕРСТВО ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України, держава є учасником цивільних відносин. 
Статтею 167 Цивільного кодексу України передбачено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава може створювати юридичні особи публічного та приватного права у випадках та порядку, встановлених Конституцією України та законом.
Відповідно до ст. 170 Цивільного кодексу України Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 174 Цивільного кодексу України передбачено, що Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення.
У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частини перша та друга статті 326 Цивільного кодексу України).
З огляду на наведені приписи Цивільного кодексу України:
- кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі;
- поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах;
- у спорі щодо стягнення суми грошових коштів, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. 
У спірних правовідносинах таким органом є Міністерство юстиції України.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 15.02.2022 у справі № 910/6175/19, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19, у випадку, коли держава вступає в цивільні, у тому числі господарські, правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Інакше кажучи, органи державної влади, насправді, не діють як юридичні особи, навіть якщо вони формально наділені таким статусом, а діють від імені держави, що відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, яким наділяє, зокрема, її органи.
Частиною 4 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом – ГПК України) передбачено, що Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 228, Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 14 Положення про Міністерство юстиції України передбачено, що структура апарату Мін`юсту затверджується Міністром.
Наказом Міністерства юстиції України від 10 березня 2025 року № 676/5 затверджена структура та штатна чисельність працівників апарату Міністерства юстиції України, відповідно до якої Департамент державної виконавчої служби є підрозділом Міністерства юстиції України, до складу якого входить Відділ примусового виконання рішень.
Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що апарат міністерства - організаційно поєднана сукупність структурних підрозділів і посад, що забезпечують діяльність міністра, а також виконання покладених на міністерство завдань.
Тобто, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є структурним підрозділом Міністерства юстиції України та відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України та ч.1 ст. 45 ГПК України не може бути самостійною стороною в судовому процесі.
Відповідно до пп. 4 п. 3 Положення про Міністерство юстиції України, основними завданнями Мін`юсту є, зокрема, забезпечення самопредставництва Мін`юсту як органу державної влади, який у випадках, передбачених законом, бере участь у справах та діє у судах України від імені та в інтересах держави. 
Отже, відповідачем у даній справі є Міністерство юстиції України (код ЄДРПОУ: 00015622), структурним підрозділом якого є Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.
При цьому, Міністерство юстиції України є представником інтересів держави, а не суб`єктом владних повноважень, який здійснює щодо Позивача публічно-владні управлінські функції. Останні були реалізовані тоді, коли було винесено постанову про стягнення з позивача спірних сум. Подальші спроби Позивача повернути з Державного бюджету України відповідні суми грошових коштів, заявивши вимогу про її повернення, не пов`язані з виконанням Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державною казначейською службою України публічно-владних управлінських функцій щодо Позивача.

ПРО ВИЗНАЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧЕМ ДЕРЖАВНУ КАЗНАЧЕЙСЬКУ СЛУЖБУ УКРАЇНИ
Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (пункт 1).
Відповідно до пп. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку: здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.
Отже, Державна казначейська служба України підлягає залученню відповідачем при розгляді даної справи. 

ПРО ВИМОГУ СТЯГНУТИ ГРОШОВІ КОШТИ З ДЕРЖАВНОГО БЮДЖЕТУ УКРАЇНИ
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року по справі №910/23967/16 зазначила:
п. 6.8. Оскільки відповідно до наведених вище норм (прим. норм про стягнення виконавчого збору до Державного бюджету України) набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 червня 2023 року по справі № 913/567/19(913/725/21) зазначив:
47. Оскільки відповідно до наведених вище положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.
59. Отже, резолютивні частини рішень у зазначених спорах не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, а спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України.
60. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16.
61. Щодо судових витрат Велика Палата Верховного Суду зауважила, що оскільки за наслідками касаційного перегляду судових актів попередніх інстанцій рішення у справі залишається таким, що ухвалено на користь позивача, втім таке рішення підлягає виконанню шляхом стягнення спірної суми з Державного бюджету України, судові витрати в справі також підлягають стягненню з Державного бюджету України.
У постанові від 08.08.2023 у справі №910/5880/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що висновок суду першої інстанції, який підтримав апеляційний суд, про те, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України, а не з Укртрансбезпеки за рахунок її бюджетних асигнувань, відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16. Згідно з цим висновком Господарський процесуальний кодекс України не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення.
Аналогічні правові позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 та від 05.02.2020 у справі № 910/15295/18. 
Отже:
- заявлені даною позовною заявою вимоги про стягнення коштів підлягають стягненню з Державного бюджету України;
- відповідно до частини п`ятої ст. 238 ГПК України, відсутні вимоги про зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, номера (види) рахунків, з яких має бути здійснено стягнення (списання) коштів, зокрема, за вимогами до держави Україна, що підтверджено судовою практикою.

ПРО ПРАВОВІ ПІДСТАВИ ЗВЕРНЕННЯ ДО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ В МЕЖАХ СПРАВИ ПРО БАНКРУТСТВО ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» № 905/55/24
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
З введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 607/6254/15-ц, від 28.01.2020 по справі № 50/311-б).
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 січня 2020 року по справі № 50/311-б (справа за позовом банкрута до боржника) зазначила:
59. Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.
60. Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
61. Така правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у її постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), відступати від яких правових підстав немає.
Тобто, дана позовна заява підлягає розгляду в межах справи про банкрутство ТОВ «ДТЕК Східенерго» № 905/55/24.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються сторони спору, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову 
Судові витрати у відповідності до ст.129 ГПК України підлягають стягненню на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (85612, Донецька обл., місто Курахове, вул. Енергетиків, 34; код ЄДРПОУ 31831942, рахунок НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк») грошові кошти в загальній сумі 211 914,34 грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (85612, Донецька обл., місто Курахове, вул. Енергетиків, 34; код ЄДРПОУ 31831942, рахунок НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк») судовий збір у розмірі 2 542,98 грн.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
У судовому засіданні 19.02.2026 підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено та підписано 27.02.2026.

Суддя Е.В. Зекунов