ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8252/25  Номер провадження 33/814/274/26	Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Болтіка А.С., на постанову Київського районного суду м. Полтава від 10 листопада 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правпорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За змістом постанови місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 22 вересня 2025 року о 10 годині 50 хвилин по бульв. Української Авіації, 1 у м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді: звужених зіниць очей, які не реагували на світло, тремтіння пальців рук, поведінки, що не відповідала обстановці, та відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку.
В апеляційній скарзі адвокат Болтік А.С. просить скасувати постанову Київського районного суду м. Полтава від 10 листопада 2025 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: відразу після закінчення поліцією оформлення матеріалів провадження ОСОБА_1 у межах двох годин із моменту виявлення підстав для проведення огляду самостійно прибув о 12 годині 21 хвилині до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», де о 13 годині 43 хвилини пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, що вказує на відсутність у нього наміру ухилятись від зазначеного огляду; відповідно до результату токсикологічного дослідження №3197 від 23 вересня 2025 року й акту медичного огляду на стан сп`яніння №905 від 22 вересня 2025 року в ОСОБА_1 не було виявлено ознак наркотичного та алкогольного сп`яніння; дії ОСОБА_1 свідчать про його активне прагнення пройти медичний огляд, а не про умисну й свідому відмову від нього (добровільна згода поїхати до медичного закладу для проведення огляду, написання власноручної заяви, проходження огляду протягом двох годин після встановлення підстав для цього); наведені в протоколі ознаки сп`яніння ОСОБА_1 спростовуються змістом медичних матеріалів (акту й висновку медичного огляду); ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, неодноразово висловлював свою готовність пройти огляд і наполягав на його проведенні, але поліцейський відмовив у забезпеченні проведення огляду; поліцейським не було роз`яснено порядок проведення медичного огляду, належним чином не роз`яснено ОСОБА_1 права та правові наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння; водій вважається таким, який порушив вимоги п.2.5 ПДР України лише в разі його відмови від проходження в установленому порядку огляду з метою виявлення стану сп`яніння – як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я; транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , поліцією зупинено без законної, вагомої підстави й усі подальші дії поліцейських, у тому числі вимога щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння були незаконними й не породжували юридичних наслідків для водія. При цьому, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно: не врахував медичний висновок №905, який є належним і допустимим доказом, а здійснення медичного огляду без присутності поліцейського не нівелює доказове значення цього висновку; відмовив у задоволенні клопотання представника про виклик у судове засідання лікаря ОСОБА_2 , який проводив медичний огляд ОСОБА_1 і складав висновок №905, для надання показань щодо обставин проведення огляду, достовірності висновку й відповідності його оформлення відповідним вимогам.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про місце, дату, час апеляційного розгляду та в судове засідання вони не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли, в попередньо направленій заяві адвокат Болтік А.С. просив здійснювати апеляційний розгляд без його та ОСОБА_1 участі. Участь зазначених вище учасників судового провадження в апеляційному розгляді цієї справи відповідно до положень КУпАП не є обов`язковою.
Тому на підставі ч.6 ст.294 КУпАП України справа щодо ОСОБА_1 підлягає розгляду в апеляційному порядку.
Суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, дослідив докази, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №626590 22 вересня 2025 року о 10 годині 50 хвилин по бульв. Української Авіації, 1 у м. Полтава ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді: звужених зіниць очей, які не реагували на світло, тремтіння пальців рук, поведінки, що не відповідала обстановці, та відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку. Протокол засвідчено підписами двох свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , без будь-яких зауважень і доповнень щодо його змісту (а.с.1).
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за наведених вище обставин і його зупинки поліцією в апеляційній скарзі не оспорюється.
Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі доводи про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, позбавлені підстав.
Так, наведені в протоколі обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозапису, записаного на технічному носієві інформації, з якого встановлено, що 22 вересня 2025 року приблизно о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_1 по бульв. Української Авіації, 1 у м. Полтава керував транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , й був зупинений поліцією. Після зупинки поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про наявність виявлених у нього в ході спілкування, його візуального огляду й надання оцінки його поведінки ознак наркотичного сп`яніння, зокрема, у вигляді звужених зіниць очей, які не реагували на світло. Однак ОСОБА_1 на багаторазові вимоги поліції своєю поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 хоча й формально вказував, що пройде огляд, але цілеспрямовано й умисно тривалий час (протягом більше 15 хвилин) своїми діями ухилявся від огляду, не виконуючи багаторазові вимоги поліції, зокрема, на відповідні твердження поліцейського навіть не виходив із автомобіля для проходження огляду в медичному закладі при тому, що повною мірою усвідомлював зміст вимог щодо проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан названого сп`яніння, про що свідчить зміст його відповідей, а також, незважаючи на неодноразові попередження поліцейського про те, що така поведінка ОСОБА_1 буде розцінена як його відмова від проходження огляду та незважаючи на роз`яснення поліції про те, що ОСОБА_1 як водій відповідно до вимог п.2.5 ПДР України має обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому законодавством порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння. Поведінка та дії  ОСОБА_1 не викликають сумніву в тому, що його позиція полягала в умисній і цілеспрямованій відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, поліцейським було детально роз`яснено ОСОБА_1 : порядок здійснення його огляду як водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а саме те, що такий огляд буде проводитись лікарем у відповідному спеціалізованому закладі охорони здоров`я, розташованому в м. Полтава, названо адресу цього закладу, а також пояснено, що для проведення вказаного огляду його буде доставлено до медичного закладу поліцією відповідним службовим автомобілем. Роз`яснив поліцейський ОСОБА_1 і: те, що вказані вище дії (відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавстом порядку) є закінченим правопорушенням, за їх вчинення передбачено адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП і складання протоколу за вчинення цього адміністративного правопорушення; права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.7).
Тому доводи апелянта про порушення поліцією порядку висування ОСОБА_1 вимог щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є неспроможними, так як спростовують даними відеофіксації, яка є засобом об`єктивного контролю.
При цьому, ОСОБА_1 , який є водієм із відповідним посвідченням водія (а.с.1), безумовно розумів наявність у нього передбаченого законодавстом обов`язку пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння і наслідки відмови від проходження згаданого огляду, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Отже, наведені вище докази безперечно доводять винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.
Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Такий висновок ґрунтується й на тому, що, як передбачено приписами п.п.7-8 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Таким чином, ураховуючи викладене вище, зважаючи на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в медичному закладі, а не також і на місці зупинки транспортного засобу, на що помилково посилається апелянт. Тому поліцейським було обґрунтовано висунуто ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відразу в медичному закладі.
Що стосується долучених стороною особи, яка притягується до адміністративної відповідальності матеріалів за результатами медичного огляду ОСОБА_1 (результату токсикологічного дослідження №3197, акту медичного огляду №905 від 22 вересня 2025 року, медичного висновку №905 від 22 вересня 2025 року, роздруківок із приладу - алкотестера "Драгер"), за змістом яких зазначено про те, що в ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння (а.с.27-30), то суд апеляційної інстанції зауважує наступне.
З аналізу змісту відеофіксації та вказаних вище медичних матеріалів, а також змісту апеляційної скарги, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов зазначений вище огляд у медичному закладі після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення самостійно на підставі власної заяви (за відсутності поліцейського, в порядку самозвернення).
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що полягає у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (в закладі охорони здоров`я).
За змістом п.6 розділу Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду (на стан сп`яніння) в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення.
У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року також передбачено, що, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Таким чином, із моменту відмови водія ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ним було вчинено закінчене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, після чого поліцейський із дотриманням нормативних положень обґрунтовано зафіксував фактичні обставини цього правопорушення в протоколі. Тому проходження ОСОБА_1 самостійно огляду в закладі охорони здоров`я вже після закінчення вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, більше того, після його фіксації у відповідному процесуальному документі суб`єктом владних повноважень, не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 події та складу вказаного вище адміністративного правопорушення.
В аспекті викладеного вище апеляційний суд також зауважує, що місцевим судом у межах протоколу про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка керувала транспортним засобом, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, названий вище огляд у медичному закладі не відповідає порядку такого огляду, визначеного в ст.266 КУпАП, положеннях Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, оскільки здійснений без направлення і доставлення ОСОБА_1 для огляду поліцейським (проведено огляд на підставі власної заяви апелянта), а також огляд у медичному закладі й складення висновку за результатами огляду проведено без залучення поліцейського, присутність якого при огляді є обов`язковою.
До того ж, вимогами п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
За змістом ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
У той же час, ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою здійснення огляду на стан сп`яніння звернувся із заявою 22 вересня 2025 року о 13 годині 40 хвилин, що підтверджується змістом висновку лікаря №905 від 22 вересня 2025 року (а.с.30), тобто після спливу двох годин із моменту встановлення поліцейським підстав для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння та висування поліцією вимоги щодо проходження такого огляду в установленому порядку, що в будь мало місце до 11 години 05 хвилин 22 вересня 2025 року. Тобто огляд було проведено без урахування установленого законодавством строку, а тому вказаний вище результат медичного огляду не відображає актуальних відомостей для розгляду цього провадження.
Отже, наявність у матеріалах провадження зазначеного вище медичного висновку не впливає на необхідність і правильність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а посилання апелянта на вказаний висновок є безпідставним.
Позбавлені підстав і доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд відмовив у задоволенні клопотання представника про виклик у судове засідання лікаря ОСОБА_2 , який проводив медичний огляд ОСОБА_1 і складав висновок №905, оскільки перевіркою матеріалів провадження не встановлено необхідність і доцільність здійснення допиту лікаря ОСОБА_2 у судовому засіданні з огляду на викладені вище обставини, а також і те, що лікарем було детально наведено сформовані ним висновки в складених медичних документах.
Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Як убачається з матеріалів провадження, поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння з ознаками такого стану, зокрема, у вигляді звужених зіниць очей, що не реагували на світло, поведінки, яка не відповідала обстановці, що зафіксовано в направленні на медичний огляд та протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1-2). На місці події поліцейський повідомив ОСОБА_1 про виявлення в нього ознак наркотичного сп`яніння в контексті наявності підстав для проведення його огляду на стан названого сп`яніння. Проте ОСОБА_1 у порушення вимог законодавства відмовився на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського, який установив наявність підстав для висновку про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, відповідно до встановленого законодавством порядку є безумовним обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру від проходження цього огляду не впливають на кваліфікацію дій порушника за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, з урахуванням викладених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає належних і достатніх підстав для висновку про безпідставність висування поліцією ОСОБА_1 вимог щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чи наявності тих істотних порушень вимог законодавства, які би нівелювали обов`язок виконання цих вимог, ставили би під сумнів наявність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Водночас доводи апеляційної скарги щодо підстави та обставин зупинки автомобіля, за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цими питаннями та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на водія  ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Болтіка А.С., залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтава від 10 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    О.М. Корсун