ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 21 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/660/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в якому просить:
скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Баранової Яни від 21.01.2026 року про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачем у оскаржуваній постанові не наведено яким чином виконавець, який вів виконавче провадження, дійшов висновку про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Поряд з цим, відповідач не звернув уваги на зміст виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від № 520/7494/25 від 18.12.2025 року, у якому зазначено наступне: Зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд надати інформацію на запит від 21 березня 2025 року щодо надсилання виконавчих документів за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04. 07.2024 у справі № 520/11244/24 та за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 520/31419/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням чи цінним листом мені, як стягувачу. Однак, Листом голови Харківського окружного адміністративного суду Спірідонова М.О. від 11.12. 2025 № 03-16/42486/25 повідомлено, що чинним КАС України не передбачено такої процедури, як направлення виконавчого документу стягувачу засобами поштового зв`язку, ocкільки це призведе, перш за все, до помилки видачі виконавчого документу. Отже, боржник відмовився виконувати Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі №520/7494/25, чим в черговий раз порушив права позивача, що передбачені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, позивач вважає, що оскаржувана постанова призведе до невиконання ряду судових рішень, зокрема постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі №520/7494/25, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у справі № 520/11244/24 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 520/31419/24.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року вирішено передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови до Харківського окружного адміністративного суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року скасовано. Справу № 440/660/26 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
07.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив у їх задоволенні відмовити. Вказував на те, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2025 по справі № 520/7494/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 виконана добровільно у строки та спосіб визначені чинним законодавством України до відкриття виконавчого провадження. Доказом добровільного виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2025 по справі № 520/7494/25 є відповідь, надіслана 11.12.2025 (вих. № 03-16/42486/25) на електронну адресу позивача по справі ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до видачі виконавчого листа по справі та пред`явлення його для примусового виконання. Копія відповіді на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду з доказами її направлення та копія відповіді від 31.03.2025 (вих. №05-24/10679/2025) на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 21.03.2025, яка була предметом оскарження додана. Спираючись на вищенаведену відповідь боржника, державний виконавець Відділу дійшов висновку, що рішення суду виконано в повному обсязі. Відтак, вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог норм чинного законодавства.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі №520/7494/25 задоволено апеляційну скаргу позивача, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 у справі № 520/7494/25 скасовано. Прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду стосовно неналежного розгляду запиту мого на інформацію від 21 березня 2025 року; зобов`язано Харківський окружний адміністративний суд надати інформацію на запит від 21 березня 2025 року щодо надсилання виконавчих документів за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у справі № 520/11244/24 та за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 520/31419/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням чи цінним листом мені, як стягувачу.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Баранової Яни 13.01.2026 року відкрите виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 за виконавчим листом Полтавського окружного адміністративного суду № 520/7494/25 від 18.12.2025.
Згідно інформації автоматизованої системи виконавчого провадження про хід виконавчого провадження НОМЕР_2 стан виконавчого документа виконаний.
13.01.2026 року виконавцем, який веде виконавче провадження, прийнято три постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження і про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.
21.01.2026 року виконавцем, який вів виконавче провадження, прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2.
Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить за наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини першої і пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону №1404-VIII).
Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2, відкрите на підставі виконавчого листа № 520/7494/25, виданого 18.12.2025 року, яким боржником є Харківський окружний адміністративний суд - зобов`язано надати інформацію на запит позивача від 21.03.2025 року.
Таким чином, зміст зобов`язання, визначеного у виконавчому документі, має інформаційний (зобов`язальний) характер і полягає виключно у вчиненні певної дії - наданні відповіді на запит, а не у досягненні будь-якого іншого результату чи задоволенні суб`єктивної оцінки позивача щодо повноти або змісту такої відповіді.
Як встановлено судом, листом Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 № 03-16/1410/26/ боржником було надано інформацію на відповідний запит, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Крім того, з наданих доказів вбачається, що відповідь по суті запиту була також направлена позивачу ще 11.12.2025 року, тобто до відкриття виконавчого провадження, що свідчить про добровільне виконання рішення суду.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Суд звертає увагу, що державний виконавець при вирішенні питання про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження перевіряє саме факт виконання обов`язку, визначеного виконавчим документом, а не оцінює якість, повноту чи правомірність наданої відповіді по суті. Така правова позиція узгоджується з положеннями статей 18, 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження».
З огляду на викладене, надання боржником відповіді на запит позивача свідчить про виконання судового рішення у спосіб, визначений виконавчим документом.
Доводи позивача фактично зводяться до незгоди зі змістом наданої відповіді або оцінкою її повноти, що не може бути предметом розгляду у межах даної справи, оскільки такі обставини не впливають на факт виконання рішення суду та не спростовують правомірність дій державного виконавця.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд перевіряє, чи прийняті рішення суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. У даному випадку державний виконавець, встановивши факт виконання рішення, діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог закону.
Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця від 21.01.2026 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 прийнята на законних підставах, відповідає вимогам пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а підстави для її скасування відсутні.
У зв`язку з викладеним, позовні вимоги про скасування постанови державного виконавця є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 90, 139, 243, 246, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Ярослава Мудрого , 26, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 43316700) про скасування постанови відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова