Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
10 квітня 2026 року № 520/13468/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії посадових осіб Головного Управління Держспоживслужби в Харківській області з проведення позапланової перевірки на підставі направлення № 164 від 15.04.2025 та зі складання акту позапланової перевірки від 01.05.2025 № 164;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області прийнятого у формі припису на підставі Акту позапланової перевірки № 164 від 01.05.2025.
В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що дії посадових осіб відповідача з проведення позапланової перевірки на підставі направлення № 164 від 15.04.2025 та зі складання акту позапланової перевірки від 01.05.2025 № 164, а також рішення відповідача, прийняте у формі припису на підставі акту позапланової перевірки № 164 від 01.05.2025, є протиправними та такими, що порушують права позивача. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.
Ухвалою суду від 29.05.2025 року прийнято адміністративну справу до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі. 
Представником відповідача через канцелярію суду подано додаткові пояснення, в яких вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача вказано, що позивач безпідставно посилається на відсутність повноважень Держпродспоживслужби на здійснення перевірок суб`єктів господарювання, оскільки Держпродспоживслужба та її територіальні органи уповноважені на захист прав споживачів та здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів, зокрема, житлово-комунальних послуг. В той же час, частина позовних вимог позивача не є належним способом захисту порушеного права останнього, оскільки позовна вимога про визнання протиправними дій посадових осіб Головного Управління Держспоживслужби в Харківській області з проведення позапланової перевірки на підставі направлення № 164 від 15.04.2025 та зі складання акту позапланової перевірки від 01.05.2025 № 164 не підлягають задоволенню. Відповідач під час проведення перевірки позивача діяв лише на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені нормами діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Водночас представником відповідача вказано на безпідставність позовних вимог з огляду на обставини того, що спірний припис є не тільки законним, а і правильним по суті, спрямованим на захист порушеного права споживача. 
Представником позивача 09.07.2025 року через канцелярію суду подано заяву про залишення без розгляду додаткових пояснень відповідача, в обґрунтування якої останнім із посиланням на положення ч.4 ст. 47 КАС України вказано, що відповідач не скористався своїм правом на подачу до суду у п`ятнадцятиденний строк відзиву на позов, а натомість 24.06.2025 року через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі, які, на думку позивача, є безпідставними та такими, що не підлягають прийняттю до розгляду з огляду на те, що не виконання відповідачем приписів ст.ст. 159, 162 КАС України має для останнього негативні наслідки у вигляді визнання позову. Крім того позивачем наголошено, що тільки у випадку подання відповідачем відзиву на позов у позивача виникає право подання до суду своїх міркувань, пояснень або аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотивів їх визнання або відхилення. З огляду на положення ч.5 ст. 159 КАС України пояснення можуть бути надані відповідачем лише з дозволу суду і лише після надання ним заяви по суті справи, оскільки такі пояснення є додатковими щодо окремих питань, які суд визнав необхідним додатково пояснити. Відтак, подання відповідачем додаткових пояснень несе в собі бажання останнього підмінити такими поясненнями процесуальний документ у вигляді відзиву на позов. Такі дії відповідача не передбачені нормами КАС України щодо порядку подання суду заяв по суті справи.
Представником відповідача до суду подано додаткові пояснення, в яких викладено обставини, що передували вчиненню оскаржуваних у цій справі дій, прийняттю рішення у вигляді припису, а також наведено власні заперечення стосовно доводів представника позивача. При цьому представником відповідача вказано, що відповідно до положень ч.1 ст. 159 КАС України подання заяв по суті відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, але Законом не передбачено зобов`язання суду кваліфікувати відсутність відзиву на позов як визнання позову. Головним управлінням не надано відзив на позовну заяву вчасно у зв`язку з одночасним перебуванням в роботі відділу правового забезпечення 83 справ станом на 29.05.2025 року, за умови виконання посадових обов`язків трьома працівниками замість семи, які передбачені згідно штатного розкладу. Разом із тим відповідачем подано до суду пояснення у справі та надаються додаткові пояснення.
Представником позивача 28.07.2025 року через канцелярію суду подано клопотання про залишення заяви без розгляду, в обґрунтування якого останнім вказано на обставини попереднього подання до суду 09.07.2025 року заяви про залишення без розгляду додаткових пояснень відповідача. Представником позивача повторно заявлено клопотання про залишення пояснень Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області без розгляду. Також представником позивача вказано на обставини відсутності у відповідача повноважень на проведення позапланової перевірки АТ «Харківобленерго» 15.04.2025 року, оскільки саме НКРЕКП, як центральний орган виконавчої влади уповноважений законом здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням суб`єктами господарювання прав споживачів та їх захист в енергетичній галузі. Водночас, представником позивача вказано на обставини проведення вказаним органом перевірки з тих самих питань за заявою того самого скаржника та помилковість доводів відповідача щодо дійсних обставин справи, що виникли між позивачем та скаржником. В той же час вимоги припису не можуть бути виконані з огляду на безпекову ситуацію в місці та обставини оплатності послуги з припинення електроживлення, що відповідачем жодним чином не було враховано. 
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та додаткових пояснень, суд з приводу заяви від 09.07.2025 року про залишення без розгляду додаткових пояснень та клопотання від 28.07.2025 року про залишення заяви без розгляду, поданих представником позивача, зазначає таке. 
Відповідно до положень ст.166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Згідно із положеннями ч.1 ст.167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним законом іноземної держави (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).
До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Приписами ч.2 ст.167 КАС України визначено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Також суд зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. 
При цьому, згідно із ч.ч. 5 та 6 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відтак, враховуючи викладене вище, суд зазначає, що відповідач як учасник справи наділений правом викладення своїх вимог, заперечень, аргументів, пояснень, міркувань тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Як було встановлено судом з наявних в матеріалах справи доказів відповідач не скористався правом подання до суду відзиву на позов, а відтак з огляду на положення ч.6 ст. 162 КАС України суду належить вирішувати справу за наявними матеріалами. 
Водночас, відповідачем до суду було подано додаткові пояснення з приводу обставин, що стосуються спірних правовідносин.
Суд зазначає, що представник позивача, обґрунтовуючи власні заяву і клопотання щодо вирішення питання про залишення без розгляду поданих представником відповідача додаткових пояснень посилається на неможливість їх врахування з огляду на не подання відповідачем відзиву на позов. Надаючи оцінку вказаним доводам представника позивача суд зазначає, що подання до суду відповідачем відзиву на позов є його правом, а не обов`язком, як і подання до суду додаткових пояснень.
Натомість оцінка таким додатковим поясненнях надається судом під час розгляду та вирішення справи за наявними матеріалами, враховуючи не поданян відповідачем відзиву на позов.
Будь-яких доводів стосовно не відповідності поданих представником відповідача додаткових пояснень вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, ст.167, представником позивача не наведено, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення заяви від 09.07.2025 року про залишення без розгляду додаткових пояснень та клопотання від 28.07.2025 року про залишення заяви без розгляду, поданих представником позивача.
Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та додаткових пояснень, суд встановив таке.
З матеріалів справи вбачається, що за захистом порушених прав споживача до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою (скарга зареєстрована 20.02.2025 за № К-209) щодо безпідставного неприпинення надання послуг з розподілу електричної енергії АТ «Харківобленерго» за адресою колишнього приватного домоволодіння: Харківська область, м. Куп`янськ, проспект Конституції (раніше вул. Леніна), 87-Б.
На підставі ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», погодження Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 04.03.2025 №15.1.2-6/5046, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 15.04.2025 №388 та направлення на проведення перевірки від 15.04.2025 № 164 за зверненням споживача ОСОБА_1 від 20.02.2025 №К-209 у період з 18.04.2025 по 01.05.2025 проведено позапланову перевірку АТ «Харківобленерго» з питань порушених у зверненні.
Предметом заходу, що і зазначено у направленні на проведення перевірки від 15.04.2025 № 164, з питань порушених у зверненні споживача, є відповідно до вимог ст.ст. 10, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 7, 8, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Отже, судом встановлено, що 18.04.2025 року до Акціонерного товариства «Харківобленерго» надійшло направлення №164 від 15.04.2025 на проведення позапланової перевірки від 15.04.2025 (вx. №5/7976 від 18.04.2025) від Головного управління Держспоживслужби в Харківській області та вимога від 18.04.2025 щодо надання пояснень, документів, матеріалів, відомостей з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку визначених законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (вх. № 5/7977 від 18.04.2025).
У направленні на проведення позапланової перевірки, зазначено предмет перевірки, а саме: з питань зазначених у зверненні споживача, відповідно до вимог ст. 10, ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-ХІІ (зі змінами), ст. 7, ст. 8, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-Vll (зі змінами).
Позивачем 24.04.2025 року (вих. № 16-48/3174) були надані пояснення з інформацією та запитуваними документами до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на вимогу від 18.04.2025 року.
01.05.2025 позивач отримав від Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області акт №164 від 01.05.2025 року, складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів АТ «Харківобленерго» (вх. від 01.05.2025 № 5/8953), який Товариством було підписано із запереченнями щодо висновку, які 05.05.2025 було направлено до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на електронну адpесу gudpss@kh-consumer.gov.ua, з накладанням електронного підпису.
Зі змісту акту №164 від 01.05.2025 року вбачається, що в останньому встановлено, що в діях Акціонерного товариства «Харківобленерго» вбачається нечесна підприємницька практика та введення споживача в оману, замість розірвання договору на вимогу споживача Акціонерне товариство «Харківобленерго» відновило послугу розподілу електричної енергії для сторонніх осіб за рахунок споживача, а отже Акціонерне товариство «Харківобленерго» порушило права ОСОБА_1 , як споживача.
Водночас, у акті перевірки №164 від 01.05.2025 року вказано, що відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - Правила роздрібного ринку), між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Харківобленерго» було укладено публічний договір приєднання про надання послуг з розподілу електричної енергії (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за адресок приватного домоволодіння: АДРЕСА_1 . Постачальник електричної енергії за вказаним особовим рахунком - ПрАТ «Харківенергозбут» (на підставі публічного договору приєднання від 01.01.2019).
В результаті ворожого обстрілу 13.04.2024 зазначене домоволодіння було повністю зруйноване. Актом комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 21.05.2024, затвердженим головою комісії 21.05.2024, надано висновок щодо стану об`єкта нерухомого майна (житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме: об`єкт непридатний за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, наявні руйнування несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характери яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта (зруйновані об`єкти), повне руйнування інженерних мереж: опалення, газопостачання, електропостачання. Рекомендовано виконання невідкладних робіт щодо демонтажу (ліквідації) об`єкта.
Тобто внаслідок руйнування житлового будинку з одночасним руйнуванням мереж електропостачання, отримання послуги з розподілу електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 не доцільне.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав (Індексний номер 401495289 від 30.10.2024) об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 21903958) закрито та речове право припинено (дата час державної реєстрації 26.10.2024 10:20:45).
14.11.2024 здійснена остаточна оплата за отриману послугу розподілу електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 25.11.2024 року звернувся до начальника Куп`янського РРЕ АТ «Харківобленерго» Капатієнку В.С. із заявою про розірвання договору надання послуг з розподілу електричної енергії та закриття особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, оскільки об`єкт нерухомого майна за названою адресою припинив існування, додавши до заяви копію документу щодо сплати вартості електричної енергії, спожитої за попередні періоди за адресою: м Куп`янськ, просп. Конституції, 87-Б, та копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, до та після припинення права власності.
Однак листом від 10.12,2024 вих. № 583 виконуючий обов`язків начальника Куп`янського району з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» відмовив в розірванні договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії тим самим, порушуючи п. 11.2 Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (додаток 3 до Правил роздрібного ринку), яким визначено, що дія договору достроково припиняється у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживачем за його заявою.
Відмова була обґрунтована необхідністю надання послуги з відключення електроустановки споживача відповідно до пункту 7.9 Правил роздрібного ринку. Хоча електроустановка була зруйнована вибухом, що зазначено в акті обстеження, а споживач ОСОБА_1 не звертався до АТ «Харківобленерго» з вимогою відновити послугу розподілу електричної енергії до зруйнованого домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того в договорі в порядку його розторгнення не зазначена необхідність отримання послуги з відключення електроустановки. При цьому, надати таку послугу АТ «Харківобленерго» також відмовляється, пояснюючи це наявністю форс-мажорних обставин, які нібито унеможливлюють її надання, хоча довідки Торгово-Промислової палати щодо наявності форс-мажорних обставин не була надана ані споживачу, ані управлінню.
Перевіркою згідно пояснень АТ «Харківобленерго» від 24.04.2025 № 16-48/3174 встановлено, що контролер Куп`янського РРЕ АТ «Харківобленерго» ОСОБА_2 склала службову записку про виявлення пошкодженої фасадної шафи за адресою: АДРЕСА_1, хоча лічильник з фасадною шафою вибухом відірвало від фасаду та розбило на друзки, а електромережа була повністю зруйнована, що відображено в акті комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації.
Водночас, перевіряючими вказано, що на момент складення службової записки право власності ОСОБА_1 на вказане домоволодіння було припинено.
06.11.2024 без згоди споживача ОСОБА_1 та за його відсутності, представники Куп`янського РРЕ АТ «Харківобленерго» встановили шафу обліку та ЗКО (засіб комерційного обліку). Фотофіксація встановленої шафи надана, та додані світлини з дротами, що висять вздовж будинку, та шафа і ЗКО відсутні. Також було помічено присутність невідомих людей у військовій формі, що тимчасово використовували руїни будинку для перебування. Саме з мотивацією недопущення можливого самовільного споживання електричної енергії був встановлений ЗКО з можливістю подальшого користування сторонніми особами електричною енергією.
Про відновлення розподілу електричної енергії за рахунком № НОМЕР_1 споживач ОСОБА_1 дізнався відвідавши електронний кабінет на сайті АТ «Харківобленерго».
Із посиланням на положення ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» у акті перевірки №164 від 01.05.2025 року вказано, що на момент відновлення розподілу електричної енергії за рахунком № НОМЕР_1 споживач ОСОБА_1 фактично не був поінформований про наміри АТ «Харківобленерго» підключити руїни колишнього домогосподарства до електромереж, встановити точку розподілу на виключеному з реєстру об`єктів нерухомості фасаді аварійної стіни для використання невідомим особами за рахунком № НОМЕР_1 , який був відкритий за зруйнованим домогосподарством за адресою АДРЕСА_1 .
Відтак враховуючи встановлені обставини, перевіряючими вказано, що ОСОБА_1 на момент відновлення розподілу електроенергії 06.11.2024 не потребував цієї послуги адже за адресою АДРЕСА_1 об`єкту нерухомості юридично не існувало.
Враховуючи встановлення перевіркою порушення законодавства про захист прав споживачів Акціонерному товариству «Харківобленерго» внесено припис про усунення порушень, зазначених в акті перевірки № 164 від 01.05.2025, а саме: розірвати договір надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСОБА_1 та АТ «Харківобленерго», закрити особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також зробити перерахунок, скасувавши нарахування за послуги з електропостачання нараховані після 06.11.2024.
Зазначений припис позивачу було вручено 07.05.2025 року.
Представником позивача у позовній заяві вказано, що аргументи і доводи, викладені товариством у запереченнях до акту №164 від 01.05.2025 фахівці Держпродспоживслужби не врахували під час прийняття рішення за результатами перевірки, а натомість склали припис, з вимогами адресованими Акціонерному товариству «Харківобленерго».
Представником позивача у позовній заяві вказано, що у відповідача відсутні повноваження на проведення позапланової перевірки товариства 15.04.2025 року. Так, законодавцем не наділено Держпродспоживслужбу повноваженнями на здійснення державного нагляду (контролю), зокрема шляхом проведення планових та позапланових виїзних перевірок, за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг та контроль за правами споживачів відповідно до приписів нормативно-правових актів НКРЕКП, оскільки обов`язок здійснення такого державного нагляду (контролю), зокрема шляхом проведення планових та позапланових виїзних перевірок, покладено законом на інший центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Водночас, до повноважень та основних завдань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, визначених Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VІІ (далі - Закон № 1540), належить забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами. Також представником позивача вказано, що товариством не було допущено порушення прав позивача, а з огляду на обставини того, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, то його дія достроково припиняється лише у випадку дотримання певних умов, що передбачені п.11.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №310, а також із дотриманням положень глави 11.5 розділу 11 Кодексу систем розподілу, що на разі не є можливим, зокрема, і з огляду на безпекову ситуацію у м. Куп`янськ. 
Також, представником позивача вказано, що від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 25.02.2025 за вх. № 4/3881 надійшов запит щодо відповідності дій товариства законодавству та/або ліцензійним умовам стосовно дострокового припинення договору про надання послуги з розподілу електричної енергії на об`єкт споживача за адресою: просп. Конституції, буд. 87Б, м. Куп`янськ, Харківська обл. У відповідь на зазначений запит позивачем було направлено лист від 10.03.2025 за вих. № 06-56к/06-921 з проханням розглянути можливість надання рекомендацій стосовно вирішення даного питання. На лист Акціонерного товариства «Харківобленерго» від 10.03.2025 за вих. № 06-56к/06-921 гр. ОСОБА_1 та товариству надано відповідь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.03.2025 за вх. № 4/6448, у якій зазначено, що припинення дії договірних відносин з розподілу електричної енергії, які супроводжуються припиненням електроживлення електроустановки споживача, мають відбутися у порядку, встановленому КСР; відповідно до пункту 11.5.14 глави 11.5 розділу ХІ КСР під час здійснення технічних заходів щодо припинення розподілу електричної енергії ОСР у присутності користувача здійснює фіксацію показів приладу обліку користувача на момент припинення розподілу електрично енергії; отже, ураховуючи норми ПРРЕЕ та КСР, припинення дії договірних відносин щодо розподілу електричної енергії супроводжується припиненням електроживлення електроустановки (об`єкта) споживача у порядку, встановленому КСР, після оплати споживачем вартості послуг з відключення; при цьому під час виконання заходів з припинення електроживлення електроустановки об`єкта, ОСР має зафіксувати фактичні покази засобу комерційного обліку у присутності споживача або його представника (з метою подальшого проведення взаєморозрахунків між сторонами договірних відносин); заходи спрямовані на вирішення порушеного у зверненні ОСОБА_1 спірного питання можливі за умови наявності безпечного виконання відповідних заходів; з питань фінансування спожитої українськими військовослужбовцями електрично енергії роз`яснено про доцільність звернення до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України.
Таким чином, позивач, вважаючи зазначене порушенням своїх прав, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та встановленим обставинам, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667 (далі - Положення №667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.
Підпунктом 6 п. 4 Положення №667 визначено, що основними завданнями Держпродспоживслужби у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння) визначено, зокрема, право на проведення перевірок додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проведення контрольних перевірок правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону.
Відповідно до п. 6 Положення №667 Держпродспоживслужба для виконання покладених на неї завдань, має право, зокрема: 8) здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону; 9) вимагати відповідно до закону від суб`єктів господарювання усунення виявлених порушень; 10) вживати у межах повноважень, передбачених законом, заходів до усунення порушень вимог закону і притягнення, винних у таких порушеннях осіб, до відповідальності відповідно до закону
Суд зазначає, що положеннями ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон №2189) визначено, що предметом його регулювання є відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії.
За визначенням наведеним у ст.1 Закону №2189 виконавцем комунальної послуги, є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а індивідуальним споживачем є - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2189 до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу електричної енергії.
Приписами п.1 ч.1 ст.7 Закону №2189 встановлено, що індивідуальний споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а п.1 ч.2 ст.7 - його зобов`язано укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Згідно із положеннями п.13 ч.1 ст. 7 Закону №2189 індивідуальний споживач має право розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем.
Суд зазначає, що питання забезпечення державою захисту прав споживачів, врегульовано ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII (далі - Закон №1023).
Відповідно до ст. 1 Закону №1023 послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону №1023, захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.
Захист прав споживачів у сфері безпечності та якості харчових продуктів, інформування про їх властивості, у тому числі маркування, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та якості харчових продуктів.
Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що Держпродспоживслужба та її територіальні органи уповноважені на захист прав споживачів та здійснення відповідно до закону державного нагляду (контроль) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів, зокрема житлово-комунальних послуг.
Законом №1023 визначено повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужби), на проведення заходів державного нагляду (контролю) щодо порушення суб`єктами господарювання прав споживачів, шляхом проведення планових і позапланових перевірок з питань визначених законом.
Перелік прав споживачів, захист яких уповноважені здійснювати органи Держпродспоживслужби, наведений у ст.6 - ст.20 Закону №1023, а перелік повноважень Держпродспоживслужби визначені нормами ст.26 вказаного Закону.
Водночас, суд зазначає, що Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V було прийнято 05.04.2007 року, і у початковій редакції у ч. 2 ст. 2 було зазначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, контролю за дотриманням бюджетного законодавства та використанням державного та комунального майна, банківського і страхового нагляду, інших видів спеціального державного контролю за діяльністю суб`єктів господарювання на ринку фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, а також оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя.
Зміст зазначеної норми неодноразово змінювався, але до 29.12.2019 ч. 2 ст. 2 Закону №877-V не містила застережень, щодо сфери енергетики (крім щодо дотриманням ліцензійних умов транспортування природного і нафтового газу трубопроводами та його розподілу, постачання природного газу, зберігання природного газу в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється ліцензійними умовами провадження господарської діяльності і зберігання природного газу).
Однак у ч. 2 ст. 2 Закону №877-V в редакції після 29.12.2019 було зазначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг.
Під час розгляду справи судом встановлено, що обставини цієї справи мали місце в квітні 2025 року.
Отже, відповідно до преамбули Закону №877-V (в редакції чинній від 09.02.2025) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону №877-V (в редакції чинній від 09.02.2025) визначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного регулювання та нагляду за діяльністю на ринках капіталу та організованих товарних ринках, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) у сфері медіа, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, ліцензійних умов та законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері комунальних послуг, діяльність яких підлягає державному регулюванню Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями), державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії, державного нагляду (контролю) у сфері безпеки торговельного мореплавства і судноплавства на внутрішніх водних шляхах (у частині нагляду (контролю) за суднами), державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.
Положення ст. 3 Закону № 877 визначають основні принципи державного нагляду (контролю), одними з яких є: здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (абз.6); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання (абз.8).
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 877 виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності та види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю).
Суд зазначає, що з аналізу вказаної вище норми слід дійти висновку про те, що останньою заборонено органу державного нагляду (контролю) здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
З метою дотримання вказаного принципу законодавець у ч.1 ст.27 Закону №1023 встановив, що інші органи державної влади здійснюють державний захист прав споживачів у межах своєї компетенції, визначеної законом.
Відтак, враховуючи викладене, слід дійти висновку про те, що вказаною нормою спростовується монополія Держпродспоживслужби на здійснення перевірок спрямованих на захист прав споживачів, зокрема, після створення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її наділено відповідними повноваженнями з перевірки дотримання прав споживачів у галузі електроенергетики та житлово-комунальних послуг.
При цьому, Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів визначено перелік галузей господарської діяльності, у яких Держпродспоживслужба реалізує державну політику контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, зміст якого вказує про відсутність повноважень Держпродспоживслужби, визначених законом, на здійснення перевірки з питання правомірності здійснення заходів щодо припинення розподілу електричної енергії споживачу за його заявою.
Суд зазначає, що саме до повноважень та основних завдань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП або Регулятора), як центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, визначених Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон №1540), належить забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами, що передбачено положеннями п.4 ч.3 ст.3 Закону №1540.
Отже, відповідно до п.14 ч.1 ст.17 Закону №1540 до повноважень Регулятора належить забезпечення захисту прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора.
Відповідно до ст.19 Закону №1540 Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.
Підставою для проведення позапланової виїзної перевірки, відповідно до п.3 ч.7 ст.19 Закону №1540, зокрема, може бути: обґрунтоване звернення суб`єктів господарювання та споживачів про порушення суб`єктом природної монополії, оператором малої системи розподілу, законодавства з питань доступу до електричних/теплових/газових мереж та/або порушення ліцензійних умов.
Враховуючи наведені вище норми Закону №1540 саме НКРЕКП, як центральний орган виконавчої влади, уповноважений законом здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням суб`єктами господарювання прав споживачів та їх захист.
Відповідно до п. 28 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII (далі - Закон №2019-VIII) електроенергетика - галузь економіки України, що забезпечує споживачів електричною енергією.
З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про те, що приписи Закону №877-V не застосовуються до перевірок щодо суб`єктів електроенергетики, зокрема і у цьому випадку щодо позивача, тобто у Держпродспоживслужби відсутні повноваження на проведення державного заходу нагляду (контролю), в порядку визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг, оскільки саме НКРЕКП, як центральний орган виконавчої влади, уповноважений законом здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням суб`єктами господарювання прав споживачів та їх захисту у сферах енергетики та комунальних послуг.
Аналогічного висновку щодо відсутності у Держпродспоживслужби повноважень на проведення державного заходу нагляду (контролю) в порядку, визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», дійшов і Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2024 року у справі №440/7176/21.
Крім того, суд зазначає, що в оскаржуваному приписі акту позапланової перевірки № 164 від 01.05.2025, яким зобов`язано позивача усунути порушення, зазначені в акті перевірки № 164 від 01.05.2025 року, зазначено, що він винесений посадовими особами відповідача, керуючись п.1 ч.1 ст. 26 Закону України від 12.05.1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», ч. 7, 8 ст. 7 Закону України від 05.04.2007 року №877- V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Відтак, враховуючи відсутність у відповідача вказаних вище повноважень, слід дійти висновку, що відповідач під час перевірки і винесення оскаржуваного припису керувався нормами закону, який не міг бути застосованим до позивача.
Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій посадових осіб Головного Управління Держспоживслужби в Харківській області з проведення позапланової перевірки на підставі направлення № 164 від 15.04.2025 та зі складання акту позапланової перевірки від 01.05.2025 № 164, а також з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини відсутності у відповідача повноважень на проведення перевірки позивача необхідним є і визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, прийнятого на підставі акту позапланової перевірки № 164 від 01.05.2025.
Також суд при ухваленні цього рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з якою з огляду на усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Таким чином, судом були вивчені і інші аргументи, однак вони є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, адже вищенаведених висновків суду не спростовують.
Стосовно посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.10.2023 у справі №160/8898/22, від 22.05.2025 у справі № 420/15960/24 та від 19.05.2025 у справі №420/17630/24 щодо наявності у органів Держпродспоживслужби проводити перевірки суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, суд зазначає предметом перевірки органами Держпродспоживслужби у вказаних справах було дотримання законодавства про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг з питань, які стосуються контрольних перевірок правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію, обсягу наданих послуг, що не мало місця у даних спірних правовідносинах, а тому висновок у вказаних справах не підлягають застосуванню судом у рамках розгляду цієї справи з огляду на його нерелевантність.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що доводи представника позивача стосовно порушення відповідачем прав товариства знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Харківобленерго".
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61037, код ЄДРПОУ 00131954) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61166, код ЄДРПОУ 40324829) про визнання дій протиправними та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправними дії посадових осіб Головного Управління Держспоживслужби в Харківській області з проведення позапланової перевірки на підставі направлення № 164 від 15.04.2025 та зі складання акту позапланової перевірки від 01.05.2025 № 164.
Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, прийнятий на підставі акту позапланової перевірки № 164 від 01.05.2025.
Стягнути на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61037, код ЄДРПОУ 00131954) сплачену суму судового збору у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61166 ЄДРПОУ 40324829).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 

Суддя Мельников Р.В.