КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2026 року справа №320/10051/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
встановив:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві з вимогою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00222770901 від 15.09.2022, винесеного ГУ ДПС у м. Києві про застосування штрафної санкції у розмірі 230003,61 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з викликом учасників справи та призначено судове засідання.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 позовну заяву залишено без розгляду.
Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем дотримано строки звернення до суду з даним позовом, крім того судом першої інстанції не враховано подану заяву про поновлення строку звернення до суду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 про залишення позову без розгляду скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2024 позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суд від 11.03.2025 продовжено розгляд справи №320/10051/23 та призначено судове засідання.
У судове засідання, призначене на 02.07.2025 прибули представник позивача та представник відповідача. 
Під час судового засідання, на підставі ухвали суду від 02.07.2025 судом задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.
Протокольною ухвалою суду від 02.07.2025, враховуючи думку сторін та приписи ч. 3 ст. 194 КАС України, ухвалено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з даним позовам позивачем зазначено про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на процедурні порушення при їх прийнятті.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на правомірність призначення і проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та виявлені за її результатами порушень.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказу від 21.07.2021 №2797-л, направлення на проведення фактичної перевірки від 02.08.2022 №№7594/26-15-09-01, 7595/26-15-00, здійснена фактична перевірка розташованого за адресою: м. Київ, зупинка станція метро «Героїв Дніпра», Оболонський проспект, парна сторона, зупинка автобусу №41, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 .
За результатами проведеної перевірки складено акт від 10.08.2022 №19477/26-01/267190200.
На підставі розгляду акту перевірки, ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.09.2022 №00222770901, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у сумі 230003,61 грн, за роздрібну торгівлю тютюновими виробами цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлені виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до ДПС України скаргу від 07.10.2022 б/н (вх. ДПС №16600/6 на податкове повідомлення-рішення від 15.09.2022 №0022271.
За результатами розгляду скарги, ДПС України прийнято рішення, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 15.09.2022 №00222770901, а скарга - без задоволення.
Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 62 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час проведення перевірки позивача) передбачено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).
Згідно з положеннями підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 Податкового кодексу України, пунктом 80.1 якої встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, таких документів: копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Абзацами п`ятим і шостим пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, перевірка позивача здійснена на підставі наказу від 21.07.2022 №2797-п та направлень на перевірку від 02.08.2022 №7594/26-15-09-01, №7595/26-15-09-01 щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .
Доказами ознайомлення з ними ФОП ОСОБА_1 перед початком перевірки є її особисті підписи.
Дослідивши наказ ГУ ДПС у м. Києві від 21.07.2022 №412797-п «Про проведення фактичних перевірок», на підставі якого проведено перевірку позивача, суд зазначає, що такий містить посилання на статті 19-1, 20, 75 Податкового кодексу України, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, Закон України від 19.12.1995 №481-95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС.
При цьому, розпорядча частина наказу містить приписи: “Перевірку провести з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тюлюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій.”.
Водночас, обстругуванням вказано: доповідна записка управління за підакцизними товарами від 18.07.2022 №1510/26-15-09-01-17.
З огляду на викладене вище суд оцінює необґрунтованим доводи сторони позивача про відсутність у наказі визначених підстав для проведення фактичної перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23. 
Розглянувши довід позивача про процедурне порушення при ознайомленні та підписанні акта перевірки, суд виходить з такого.
Пунктом 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.
Наведені вище норми свідчать, що Податковим кодексом України передбачено можливість підписання акта фактичної перевірки як за місцем її проведення, так і у приміщенні контролюючого органу. Водночас, виключно у випадку відмови від підписання акта перевірки він не пізніше наступного дня вручається або направляється платнику податків.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Судом встановлено, що Акт фактичної перевірки від 10.08.2022 отриманий платником податків у приміщенні податкового органу 30.09.2022, про що свідчить відповідна розписка на акті.
Даний факт не заперечно контролюючим органом та не спростовано доказами направлення акту перевірки або ж актом про відмову у його підписанні.
У той же час, датою прийняття спірного податкового повідомлення-рішенння є 15.09.2022.
Отже, суд констатує, що податкове повідомлення-рішення прийнято з позбавленням позивача права на подачу заперечень на акт перевірки.
Верховний Суд вже неодноразово аналізував зазначені норми податкового законодавства (зокрема, але не виключно, у постановах від 28 березня 2023 року у справі №810/3270/16, від 27 червня 2019 року у справі № 806/343/17) та дійшов висновку, що закріпленому у пункті 86.7 статті 86 ПК України праву платника податків подати до контролюючого органу заперечення на акт перевірки кореспондує визначений цією ж нормою обов`язок контролюючого органу розглянути такі заперечення, надавши платнику податків відповідь, та врахувати результати розгляду заперечень при прийнятті рішення про визначення грошових зобов`язань.
У постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 826/285/15 Верховний Суд вказав, що зміст пункту 86.7 статті 86 ПК України дає підстави для висновку про те, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом повинні враховуватися не лише висновки акта перевірки, а й результати розгляду заперечень платника податків на такий акт як його невід`ємної частини.
У розвиток зазначеного підходу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 вказала, що підставами для скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Тому, суд наголошує, що право на подання заперечень на акт перевірки та бути присутнім під час їх розгляду гарантоване платнику податків статтею 17 ПК України. Безпідставне залишення поза увагою права платника податків подати заперечення на акт перевірки об`єктивно може вплинути на обставини обґрунтованості прийнятого на підставі акта перевірки податкового повідомлення-рішення, адже за правилами, встановленими пунктом 86.7 статті 86 ПК України, такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
У висновку, беручи до уваги вищенаведене, недотримання відповідачем вимог пункту 86.7 статті 86 ПК України в частині позбавлення права подання позивачем заперечень на акт перевірки є достатньою та самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі висновків акта перевірки.
Суд акцентує увагу на тому, що надання судом оцінки всім важливим аргументам, що були передумовою прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного індивідуального акта, який є предметом судового контролю, є визначеною процесуальним законом гарантією справедливого судового розгляду, одним із елементів якого є мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві №00222770901 від 15.09.2022.
3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір у розмірі 2300 (дві тисячі триста) грн 10 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.