Справа № 761/37299/25
Провадження № 2/761/4046/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

14 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді     Аббасової Н.В.,
за участі:
секретаря судового засідання   Сухини А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яким просила суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати викликані спеціалізованим навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в розмірі 105 550,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.03.2013 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано 14.02.2022 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою. 
Позивачка зазначає, що з грудня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує спеціалізоване навчання психолого-педагогічний клуб «Аутизон+», для корекції та розвитку психофізичних функцій, індивідуального підходу та особливостей розвитку дитини, розвитку емоційно вольової сфери, та має інвалідність з дитинства, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 16.02.2021р. Крім того, починаючи з серпня 2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує спеціалізоване навчання психолого-педагогічний клуб «Аутизон+», для корекції та розвитку психофізичних функцій, індивідуального підходу та особливостей розвитку дитини, розвитку емоційно вольової сфери, оскільки відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85989/2025/591671 від 17.03.2025 потребує особливих освітніх потреб: соціоадаптаційні/соціокультурні труднощі легкого ступеня прояву, функціональні поодинокі незначні труднощі (мовленнєва функція). Загальний розмір витрачених позивачкою коштів на обстеження та лікування дитини складає 312 800,00 грн., при цьому вона просить стягнути з відповідача половину вартості понесених витрат.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 року матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва 10.09.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, в матеріалах справи міститься заява позивачки, в якій остання підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без її участі та без фіксації технічними засобами.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1458 від 06.08.2013р., та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №530 від 20.03.2018р.
Сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю.
У зв`язку із наявністю підстав для стягнення додаткових витрат на утримання, позивачка звернулась до суду із позовом за захистом свого порушеного права.
Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Позивачка вказує на те, що нею було понесено додаткові витрати на утримання дітей, які викликані необхідністю їх спеціалізованого навчання в психолого-педагогічному клубі «Аутизон+» для корекції та розвитку психофізичних функцій, індивідуального підходу та особливостей розвитку дітей, розвитку емоційно вольової сфери.
Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка перебуває на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі №761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).
У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Отже, розмір додаткових витрат на дитину, в розумінні ст. 185 СК України, повинен обґрунтовуватись відповідними письмовими доказами.
В позовній заяві позивачка зазначає, що з грудня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує спеціалізоване навчання психолого-педагогічний клуб «Аутизон+» та має інвалідність з дитинства, а починаючи з серпня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує спеціалізоване навчання психолого-педагогічний клуб «Аутизон+», оскільки відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85989/2025/591671 від 17.03.2025 потребує особливих освітніх потреб. Загальний розмір витрачених позивачкою коштів на обстеження та лікування дітей складає 312 800,00 грн. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства підгрупа А, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим УСЗН Шевченківський р-н.
З доданих до позовної заяви доказів, зокрема, з психолого-педагогічної характеристики станом на грудень 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженої директором Психолого-педагогічного клубу «Аутизон+» Микитенко Н.П., та висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 17.03.2025р. №ІРЦ-85989/2025/591173 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина має певні вади розвитку та потребує індивідуального навчального плану, адаптацію/модифікацію освітньої програми/навчальних предметів, психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги (заняття з практичним психологом, вчителем-логопедом, вчителем-дефектологом, вчителем-реабілітологом).
З матеріалів справи також вбачається, що позивачкою були понесені витрати на спеціалізоване навчання ОСОБА_3 в психолого-педагогічному клубі «Аутизон+» в загальному розмірі 63 900,00 грн, що підтверджується рахунками за послуги за серпень-жовтень 2024 року, вересень 2025 року.
Оцінивши відповідні докази, які містяться в матеріалах справи відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вищезазначені витрати на спеціалізоване навчання та корекційні заняття ОСОБА_3 в загальній сумі 63 900,00 грн. є додатковими витратами на утримання дитини, а тому, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50% цих витрат у розмірі 31 950,00 грн.
Щодо стягнення додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить з наступного.
В позовній заяві Позивачка зазначила, що, починаючи з серпня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує спеціалізоване навчання в психолого-педагогічному клубі «Аутизон+» для корекції та розвитку психофізичних функцій, індивідуального підходу та особливостей розвитку дитини, розвитку емоційно вольової сфери, на підтвердження чого надала рахунки за послуги за серпень-жовтень 2024 року, серпень-вересень 2025 року на загальну суму 79 900,00 грн. Крім того, зазначила, що відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85989/2025/591671 від 17.03.2025, ОСОБА_4 потребує особливих освітніх потреб (наявність): соціоадаптаційні/соціокультурні труднощі легкого ступеня прояву, функціональні поодинокі незначні труднощі (мовленнєва функція).
Однак, суд не може віднести дані витрати до додаткових витрат, які викликані особливими обставинами, оскільки в даному випадку доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, можуть бути: висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) та свідчать про необхідність додаткових витрат в даному випадку на спеціалізоване навчання та лікування.
Позивачкою не надано доказів, що необхідність спеціалізованого навчання та корекційних занять ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначалось лікарями, оскільки висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85989/2025/591671 від 17.03.2025 стосується оцінки розвитку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, додана Позивачкою копія квитанції про сплату 27 200,00 грн. не береться судом до уваги при визначенні загального розміру витрат, які додатково були здійсненні позивачкою на лікування дітей, оскільки вказана квитанція не містить ідентифікаційних даних щодо отримувача відповідного переказу та призначення такого платежу, що унеможливлює встановлення судом спрямованості таких витрат саме на лікування та корекційних занять для дітей.
Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю проведення лікування, спеціалізованого навчання та корекційних занять для сина, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 50% витрат на спеціалізоване навчання та корекційних занять для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 31 950,00 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 31 950,00 грн.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 . 

Суддя Н.В. Аббасова