Справа № 302/990/25 
Провадження № 2/302/34/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі: 
головуючого судді Повідайчика О.І.,
за участі:
секретаря судового засідання Митряк І.П., Куруц В.І.,
представника позивача Німченко А.Р.,
представника відповідача Рішко С.І.,
розглянувши в залі судових засідань в селищі Міжгір`я Закарпатської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
21 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
У пред`явленому позові позивач зазначає, що 02.02.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Акцепт № 0983222870 (далі - Договір). На підставі Заявки-анкети № 3462863 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована Відповідачем, шляхом підписання електронним підписом Відповідача, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983222870 (надалі - Договір позики). Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ - Договір. Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України), в якості аналога власноручного підпису Позичальника
Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 4000.00 грн., строк користування кредитом - 5 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору. Всі інші умови які визначають порядок і умови надання ТОВ «ІНФІНАНС» грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Пропозиція (Оферта) на отримання 1 траншу згідно Заявки-анкети № 3462863 від 02.02.2021 року в рамках Договору про надання позики №0983222870 від 02.02.2021 року підписано Позичальником 02.02.2021, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.
11 лютого 2022 року було укладено договір №11-02/22 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0983222870.
10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0983222870.
18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0983222870.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №0983222870. 
Загальний розмір заборгованості за Договором №0983222870 від 02.02.2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 157020,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 153020,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 56080,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -52080,00 грн. 
Ухвалою суду від 24.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а.с.125-1126).
05 серпня 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Рішко Сергієм Івановичем подано відзив на позов, в якому просить відмовити повністю у задоволенні позову ТОВ «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Відзив мотивовано тим, що відповідачка ОСОБА_1 категорично заперечує факт укладення Кредитного договору із ТОВ «ІНФІНАНС», у т.ч. шляхом накладання електронного цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_1 наполягає на тому, що телефонний номер НОМЕР_1 їй не належить та ніколи не належав, їй невідомо кому саме належить цей номер телефону. Також сторона відповідача ОСОБА_1 категорично заперечує факт отримання кредитних коштів від ТОВ «ІНФІНАНС», у т.ч. у розмірі 4000,00 грн на банківську картку НОМЕР_2 , яка належить до платіжної системи Mastercard та була емітована Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» (код ID НБУ 300346; код ЄДРПОУ 23494714). За твердженням Відповідачки вона ніколи не мала і не має банківського рахунку у АТ «СЕНС БАНК», відповідно вона не отримувала банківську картку НОМЕР_2 , не користувалася коштами на цій картці, в т.ч. і кредитними коштами у розмірі 4000,00 грн, переказаними ТОВ «ІНФІНАНС» на цю картку, якщо таке дійсно мало місце. ТОВ «Факторинг партнерс» не надано суду доказів того, що номер телефону НОМЕР_1 , зазначений у Кредитному договорі як контактний телефон позичальника, дійсно належить ОСОБА_1 , а також доказів надсилання на цей номер телефону одноразового ідентифікатора та використання саме ОСОБА_1 такого ідентифікатора в якості електронного підпису позичальника при укладенні Кредитного договору. Те ж саме стосується і банківської картки НОМЕР_2 .
11 серпня 2025 року представником позивача - ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що факт ідентифікація Відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію. Згідно даної довідки на номер телефону Відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, Відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісними кредиторами та Відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Звертаємо особливу увагу, що Відповідач тривалий час частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання факту укладення договору, отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена «ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Ця обставина підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» відповідно до якої вказано, що 02.02.2021 було перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн на картку № НОМЕР_3 ., Тому представник позивача просить позовну заяву ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача Німченко А.Р. у судовому засідання позовні вимоги ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підтримала в повному обсязі та просить такі задоволити.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рішко С.І. в судовому засіданні просить у задоволені позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №0983222870 від 02.02.2021 відмовити у повному обсязі. При цьому заявив, що позивачка пригадала факт оформлення розстрочки близько 10 років тому, який було вчинено з відкриттям кредитного рахунку в АТ «Альфа-Банк» при якому було використано як фінансовий належний їй на той час телефонний номер НОМЕР_1 . Проте через деякий час вона втратила зазначений телефонний номер і не користувалась, як і не користувалась послугами АТ «Альфа-Банк». Ствердив, що ОСОБА_1 не відкривала в АТ «Альфа-Банк» ніяких рахунків у 2021 році, не підписувала ніяких кредитних договорів з використанням для ідентифікації наявних у АТ «Альфа-Банк» її персональних даних, зокрема й не підписувала договір позики №0983222870 від 02.02.2021 та не отримувала на його підставі кредитних коштів. Відтак вона не мала ніяких зобов`язань перед первісним кредитором і не має зобов`язань перед позивачем, а тому відсутні будь-які підстави для стягнення з неї кредитних коштів, позов не підлягає задоволенню й просив з цих підстав відмовити в задоволенні позовних вимог. Також звернув увагу, що розмір відсотків нарахований неправильно, оскільки за умовами кредитного договору позика була надана на 5 днів, розмір відсотків за цей період може складати 350 грн. Заявив про неспівмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та про надання додаткових доказів щодо понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу після проголошення судового рішення.
Заслухавши позиції сторін в судовому засіданні, повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали на обґрунтування заявлених ним вимог, та поданий представником відповідача відзив на позовну заяву, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що на підставі Заявки-анкети № 3462863 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована Відповідачем, шляхом підписання електронним підписом Відповідача, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983222870 (надалі - Договір позики). Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ - Договір. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики: сума позики становить 4000,00 грн; строк користування кредитом - 5 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом. Згідно з розділу 2 Кредитного договору Відповідач підтверджує, що ознайомлена зі змістом цієї Заяви-договору, Договору з всіма додатками до нього та повністю з ними згодна.
Інформаційною довідкою ТзОВ «ІНФІНАНС» про ідентифікацію (т.1 а.с. 71) підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , з яким укладено договір №0983222870/1 від 02.02.2021, ідентифікований ТзОВ «ІНФІНАНС». Акцепт договору позичальником, здійснений за допомогою аналога електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, представленого у вигляді алфівітно-цифрової посліовності, а саме: одноразовий ідентифікатор 0d5s3f, час відправки ідентифікатора позичальнику - 02.02.2021, номер телефону НОМЕР_1 .
Довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс онлайн платежів" (iPay.ua) від 17.01.2025 № 2632_250117143054 (т. 1 а.с.72) підтверджується виконання умов кредитного договору кредитодавцем, а саме - факт транзакції № 79237236 на суму 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) 02.02.2021 о 07:17 год згідно з умовами договору з ТзОВ «ІНФІНАНС» на картку № НОМЕР_3 .
Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
У п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Суд відхиляє доводи відповідачки про неукладення нею зазначеного кредитного договору, які обґрунтовані неналежністю їй телефонного номеру НОМЕР_1 на який здійснювалось надсилання СМС-повідомленням одноразового ідентифікатора, а також неналежність їй банківської картки НОМЕР_2 з таких підстав.
Відповідно до наданих відомостей АТ «СЕНС БАНК» (т. 1 а.с. 196-200; 221-223; т. 2 а.с. 1-2; 11-25; 30-44) ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 є клієнтом банку, номер телефону НОМЕР_1 наявний у анкетних даних клієнта, банківська справа містить копії паспортних документів відповідачки. На ім`я відповідачки було відкрито запитуваний рахунок № НОМЕР_5 , картка до якого № НОМЕР_3 . На вказану картку 02.02.2021 о 07:17 було зараховано переказ (IPAY) в сумі 4 000,00 грн (т. 1 а.с. 200, т.2 а.с. 15). Відомості банківських виписок узгоджуються й підтверджують дані довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (IPAY.UA) (т. 1 а.с. 72).
Також суд зауважує, що при оформленні заявки-анкети на отримання кредиту позичальником, окрім телефонного номеру, банківської картки та прізвища, імені, по батькові, було надано відомості щодо дати народження, сімейного стану, місця проживання, паспорту громадянина України та ідентифікаційного коду.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19.
У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 522/22023/16-ц вказується, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участі у справі. У постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 910/23428/17 йдеться про те, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердженню повної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року в справі № 141/124/21).
Установленими фактичними даними, на підставі належних і допустимих доказів, які в своїй сукупності є достатніми, достовірно доводиться факт укладення в електронній формі договору позики №0983222870 від 02.02.2021 та його фактичного виконання з боку позикодавця.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В позовній заяві позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості за Договором №0983222870 від 02.02.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 157020,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4000,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 153020,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 56080,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000,00 грн та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 52080,00 грн.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
11 лютого 2022 року було укладено договір №11-02/22 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0983222870. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0983222870.
18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 (т. 1 а.с. 11-27) відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0983222870. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №0983222870.
Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу № 18-02/25 від 18 лютого 2025 року (т. 1 а.с. 22-27), ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору №0983222870 в розмірі 157 020,00 гривень.
На підставі наведеного суд доходить висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача суми основного боргу в розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) за договором позики №0983222870 від 02.02.2021.
Щодо стягнення заборгованості за процентами суд дійшов таких висновків.
Відповідно до заявки-анкети № 3462863 (т. 1 а.с. 41, 42) ОСОБА_1 просила надати їй кредит в сумі 4 000,00 грн на строк 5 (п`ять) днів.
В пропозиції укласти Договір надання позики (т. 1 а.с. 43, 44) зазначено умови кредиту: розмір кредиту - 4 000,00 грн, строк - 5 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75%, максимальна відсоткова ставка - 3,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору.
В акцепті оферти від 02 лютого 2021 на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0983222870 від 02.02.2021 (т. 1 а.с. 45, 46) вказано такі погоджені умови Сторонами: розмір кредиту - 4 000,00 грн, строк - 5 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75%, максимальна відсоткова ставка - 3,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору.
Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ - Договір.
Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (т. 1 а.с. 47-70) передбачено такі умови Договору.
Відповідно до п. 2.3.2 Правил пролонгація - це подовження позичальником строку користування кредитом в порядку, визначеному цими Правилами. Пролонгація відбувається на аналогічний строк користування поточним кредитом, але в будь-якому випадку, загальний строк Пролонгації не може перевищувати 30 календарних днів.
Підпунктом 7.1. Правил передбачено, що проценти за користування поточною сумою Фінансового кредиту нараховуються на суму Фінансового кредиту з дня отримання включно та по день повернення включно. Сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у Договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту у повному обсязі виходячи з Максимальної відсоткової ставки з урахування положень п. 7.3. Правил.
Підпунктом 7.3. встановлено порядок сплати процентів та пролонгації строку кредитування при цьому диференційовано встановлення відсоткової ставки: при належному виконання Позичальником умов Договору - 1,75% та при неналежному виконанні - Максимальна ставка.
Пунктом 8 Правил врегульовано порядок зміни/продовження дії Фінансового кредиту та порядок зміни й припинення договору. Так в п. 8.1. встановлено, що первинний строк користування кредитом в рамках Фінансового кредиту, встановлений Сторонами у відповідному Договорі фінансового кредиту може бути пролонгований на строк, що відповідає кількості днів, на яку було первинно видано кредит та який вказаний при оформленні відносин між Сторонами в Договорі. Підпунктом 8.2. передбачено, що пролонгація кредиту здійснюється в разі дотримання наступних передумов: 8.2.1. на момент продовження строку поточного кредиту строк дії договору фінансового кредиту не закінчився; 8.2.2. позичальником повністю сплачено нараховані проценти (у разі відповідної вимоги Товариства - неустойка та штрафні санкції) за Основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту.
Підпунктом 8.3. Правил передбачено, що пролонгація кредиту здійснюється виключно за умови попередньої оплати нарахованих процентів за користування кредитом ( у разі наявності, сплати неустойки та штрафних санкцій на вимогу Товариства) за фактичну кількість днів користування кредитом.
Пунктом 8.4. Правил унормовано, що пролонгація кредиту починається з дня погашення нарахованих за фактичне користування процентів за поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати, на вимогу Товариства, неустойки та штрафних санкцій (у разі наявної простроченої заборгованості).
Пунктом 8.5. Правил встановлено, що кількість пролонгацій не обмежена за умови дотримання вимог п. 8.3. Правил.
Відповідно до п. 8.6. Правил підтвердженням волевиявлення Позичальника щодо застосування Пролонгації Кредиту на умовах Договору фінансового кредиту є факт погашення нарахованих процентів за користування кредитом, в т.ч. прострочених, на момент платежу, та сплати, на вимогу Товариства, неустойки та штрафних санкцій (в разі їх наявності) за фактичне користування Фінансовим кредитом у повному обсязі. Сплата нарахованих процентів та неустойки та штрафних санкцій (в разі їх наявності вимоги Товариства про її сплату) сплачується одночасно одним платежем.
Проаналізувавши умов Договору в їх сукупності та взаємозв`язку з наявними в матеріалах справи доказами, суд констатує, що сторонами було узгоджено строк користування кредитом 5 (днів). Матеріали справи не містять відомостей про виконання сторонами п. 8.2.1. договору, а саме щодо сплати позичальницею нарахованих процентів (у разі відповідної вимоги Товариства - неустойки та штрафних санкцій) за Основним боргом, яка за умовами правочину є обов`язковою передумовою для пролонгації кредиту. Також матеріали справи не містять відомостей про укладення сторонами договору правочинів про зміну (продовження) строку кредитування. На підставі наявних у матеріалах справи доказів суд висновує, що строк кредитування за договором №0983222870 від 02.02.2021 не пролонговувався. 
В той же час з позовної заяви та доданих розрахунків заборгованості слідує, що позивачем нараховано відповідачці відсотки за період з 02.02.2021 по 03.07.2025. З розрахунку заборгованості ТОВ «ІНФІНАНС» (т. 1 а.с. 76-82) слідує, що позичальником було нараховано відповідачці відсотки за період з 02.02.2021 по 07.02.2021 в сумі 70,0 грн, що становить 1,75% та з 08.02.2021 по 11.02.2022 в сумі 140,00 грн, що становить 3,5%. Загальний строк нарахування відсотків склав 374 дні, а загальний розмір відсотків становить 52 080,00 грн. Зазначений розрахунок взято за основу наступними кредиторами, до яких переходило право вимоги (т. 1 а.с. 83 і 84). Позивачем з врахуванням зазначеного розрахунку здійснено нарахування відсотків за період з 02.02.2021 по 03.07.2025 (т. 1 а.с. 85).
Велика Палата Верховного Суду у п. 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Зокрема, суд виснував: «Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України».
Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (п. 81).
У пунктах 84-87 цієї постанови ВП ВС констатовано: зі спливом строку кредитування позичальник не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 84); очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними (п. 85); невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 86); надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця (п. 87).
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 91 згаданої вищи постанови ВП ВС).
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від таких висновків.
Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування на підставі умов договору, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 у п. 114 зауважила: «сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин (п. 120).
З врахуванням наведених норм цивільного законодавства та сталої практики їх правозастосування суд дійшов висновку, що умови договором позики №0983222870 від 02.02.2021 передбачають тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») за період 5 (п`ять) календарних днів з дня надання кредиту, розмір яких складає 350,00 грн (70,0 грн х 5 днів= 350 грн).
З викладених вище підстав та наведеної судової практики сталого правозастосування приписів законодавства про неправомірність нарахування процентів поза строками кредитування, суд відхиляє доводи позивача про правомірність нарахування відповідачці відсотків за період з 07 лютого 2021 року, який позивачем та його правопопередниками уважався неналежним виконанням відповідачкою умов договору.
Отже, оскільки строк кредитування за договором №0983222870 від 02.02.2021 закінчився 07.02.2021, сума відсотків за вказаний період становить 350,00 грн, а загальна вартість Кредиту на цю дату визначена умовами договору в розмірі 4 350,00 гривень. Суд уважає, що доведеним є розмір заборгованості ОСОБА_1 за цим Договором в розмірі 4 350,00 гривень.
Така позиція суду ґрунтується на висновках ВП ВС, зроблених у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 про те, що якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру (п. 100).
З урахуванням викладеного, вимога про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 51 730,00 грн. є недійсною, на момент відступлення права вимоги ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", оскільки первісний кредитор був обізнаний про відсутність у відповідача обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі, який перевищує 350,00 грн враховуючи проценту ставку та строк дії договором №0983222870 від 02.02.2021. З врахуванням приписів п. 6 розділу IV Прикінцеві і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у взаємозв`язку з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) та п. 15 і 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України - відсутні правові підстави для нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України відсотків річних за період з 08.02.2021. Відтак суд додатково зауважує про наявність обґрунтованих сумнівів можливість і правомірності нарахування підвищених відсотків за межами п`ятиденного строку з дня видачі кредиту (строку кредитування). Зазначений період відповідно до договору №0983222870 від 02.02.2021 є простроченням погашення кредиту та кваліфіковано в правочині як неналежне виконання зобов`язань позичальником.
За таких обставин, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" не набуло права грошової вимоги до відповідача про стягнення процентів за користування кредитом за межами строку кредитування та відсотків річних через їх необґрунтованість, а відповідальність за відступлення недійсної вимоги лежить саме на первісному й наступних кредиторах, а не на боржникові.
Разом з тим, недійсність однієї з вимог, не свідчить про недійсність договору факторингу в цілому, оскільки відсутні обставини, які б свідчили про його нікчемність або про те, що він у встановленому законом порядку визнаний судом недійсним.
Таким чином, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло прав кредитора у договором №0983222870 від 02.02.2021 за дійсними вимогами, а саме 4 350,00 грн з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 000,00 грн та заборгованість за нарахованими процентами 350,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором первісному кредитору або новому кредитору, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №0983222870 від 02.02.2021 у загальному розмірі 4 350,00 грн.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1ст. 15 ЦК України).
Одним із способів захисту майнових прав відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України є примусове виконання обов`язку в натурі.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" заборгованості за договором №0983222870 від 02.02.2021 у загальному розмірі 4 350,00 грн, у зв`язку з чим суд частково задовольняє позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Питання розподілу понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги, з врахуванням заяви представника відповідачки адвоката Рішка С.І., вирішити в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, для чого призначити судове засідання після ухвалення судового рішення в справі й визначити строк на подання відповідних доказів.
Керуючись ст. 12, 13, 133, 137, 141, 258, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521 ) заборгованість за №0983222870 від 02.02.2021 в сумі 4 350,00 грн (чотири тисячі триста п`ятдесят гривень 00 коп.).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Призначити на 20 лютого 2026 року на 15 год 40 хв судове засідання для вирішення питання про судові витрати за надання професійної правничої допомоги. Зобов`язати сторону відповідача подати суду відповідні докази до 20 лютого 2026 року з доказами їх одночасного надсилання позивачу.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст судового рішення складено 16 лютого 2026 року. 

Суддя	  	О. І. Повідайчик