ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4415/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі) 
суддів: Джепи Ю.А., Соп`яненко О.Ю. 
секретар судового засідання Рибалка Г.Д.
від позивача: не з`явився;
від відповідача (скаржника): не з`явився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Південно-Східної митниці на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 (повний текст складено 09.02.2026), суддя Татарчук В.О.
у справі №904/4415/25
за позовом Приватного підприємства "Планета-2000", Дніпропетровська обл., м. Кам`янське
до Південно-Східної митниці, Дніпропетровська обл., м. Дніпро
про стягнення збитків, заподіяних протиправними діями

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
Приватне підприємство "Планета-2000" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Південно-Східної митниці (з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову від 21.10.2025) про стягнення збитків, заподіяних протиправними діями, в загальному розмірі 4037364,19грн, що складаються з вартості понаднормового простою тягача АЕ 7689 ТК з бочкою, що належить ФОП Гутовському В.Д., що був задіяний у перевезенні вантажу позивача на підставі договору міжнародного перевезення вантажу №10012023 від 10.01.2023, з врахуванням заявки на організацію міжнародного перевезення від 07.08.2023 до договору міжнародного перевезення вантажу №10012023 від 10.01.2023 (простій тягача АЕ 7689 ТК з бочкою за період з 31.08.2023 по 10.10.2023 та простій бочки без тягача за період з 31.08.2023 по 31.01.2025) у розмірі 3504364,19грн, та вартості послуг, наданих позивачу ТОВ "Вантажний митний комплекс", із розміщення автотранспорту позивача у зоні митного контролю (м. Кам`янське), на підставі договору №18108-23 від 18.08.2023, за період з 31.08.2023 по 31.01.2025 у розмірі 533000,00грн. Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу просив покласти на відповідача.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2026 позовні вимоги Приватного підприємства "Планета-2000" до Південно-Східної митниці (з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову від 27.11.2025) про стягнення збитків на загальну суму 4037364,19грн, що складаються з вартості простою у період з 17.08.2023 по 30.01.2025 транспортних засобів ФОП Гутовського В.Д. з товаром позивача, розчинником "Епсилон", був придбаний ПП "Планета-2000" на підставі контракту №80811 від 11.08.2022, що був укладений між компанією STACROLOFT INC.OU та Приватним підприємством "Планета-2000", послуги з перевезення якого на підставі договору міжнародного перевезення вантажу №10012023 від 10.01.2023, з врахуванням заявки на організацію міжнародного перевезення від 07.08.2023 до договору міжнародного перевезення вантажу №10012023 від 10.01.2023, надавав ФОП Гутовський В.Д., а саме у період з 17.08.2023 по 10.10.2023 відбувся простій тягача DAF FT XF 105.460, держ. № НОМЕР_1 та напівпричепа STOKOTA 33-4V-ALU держ. №АЕ8246XF, а у період з 10.10.2023 по 30.01.2025 відбувся простій тягача DAF FT 95 держ. № НОМЕР_2 та напівпричепа Schwarzmueller держ. № НОМЕР_3 , у який 10.10.2023 було перевантажено товар позивача, розчинник "Епсилон", що був придбаний ПП "Планета-2000" на підставі контракту №80811 від 11.08.2022 у розмірі 3504364,19грн, та вартості послуг, наданих позивачу ТОВ "Вантажний митний комплекс", із розміщення автотранспорту позивача у зоні митного контролю (м. Кам`янське), на підставі договору №18108-23 від 18.08.2023, за період з 18.08.2023 по 30.01.2025 на загальну суму 533000,00 грн - задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з Південно-Східної митниці на користь Приватного підприємства "Планета-2000" (51911, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Республіканська, буд. 50, ідентифікаційний код 30617391) 3504364,19 грн - збитків за простій транспортних засобів, 533000,00грн - збитків за розміщення транспортних засобів у зоні митного контролю та 48448,37грн - витрат по сплаті судового збору.
Судові витрати за надання професійної правничої допомоги судом не розподілялися з огляду на заяву представника позивача у позовній заяві про надання доказів понесення таких витрат у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
20.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу, в якій позивач просить стягнути з Південно-Східної митниці на користь Приватного підприємства "Планета-2000" витрати на правову допомогу в розмірі 25000,00грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 у справі № 904/4415/25: заяву Приватного підприємства "Планета-2000" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволено в повному обсязі; стягнуто з Південно-Східної митниці (49038, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Ольги княгині, буд. 22, ідентифікаційний номер 43971371) на користь Приватного підприємства "Планета-2000" (ідентифікаційний код 30617391) 25000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
Судове рішення мотивоване тим, що заявлена Позивачем сума судових витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, а також відповідає принципу розумності, в тому числі й до ціни позову.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з додатковим рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Південно-Східна митниця, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2026 року у справі № 904/4415/25 та прийняти нове про відмову у стягнення витрат на правову допомогу.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник посилається на те, що розмір витрат на професійну правову допомогу у даній справі є неспівмірним ні зі складністю справи, ні з витраченим часом, ні з обсягом виконаних робіт. До того ж Скаржник зазначає, що із документів, наданих на підтвердження понесених витрат неможливо встановити чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Приватне підприємство "Планета-2000" не скористалось своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), судді – Джепа Ю.А., Соп`яненко О.Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південно-Східної митниці на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 у справі №904/4415/25. Розгляд справи №904/4415/25 призначено в судовому засіданні на 25.03.2026.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
20.01.2024 між Приватним підприємством "Планета-2000" (далі – клієнт, позивач) та Братцевою Надією Сергіївною (далі – адвокат) укладено договір про надання професійної правової допомоги (далі – договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання щодо падання правової допомоги клієнту та/або підзахисному. Правова допомога надається: в будь-яких справах/провадженнях/спорах (кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських тощо), які порушуються (розслідуються, відкриваються, розпочинаються, ведуться тощо) на території України та за її межами відносно клієнта та/або підзахисного, або за його (їх) участю чи ініціативою; у переговорах за участю клієнта та/або підзахисного; при супроводі діяльності клієнта; за окремими письмовими дорученнями клієнта та/або підзахисного.
Згідно з пунктом 3.2 договору, сторони узгодили, що розмір, порядок обчислення (фіксований, погодинний тощо) та порядок сплати гонорару адвоката за виконання доручення клієнта узгоджується сторонами та визначається у додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною.
Приписами пункту 4.1 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання адвокатом та клієнтом і діє до 31.12.2025 року.
16.01.2025 між сторонами договору підписано акт приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги на загальну суму 25000,00грн.
Із акту приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 16.01.2025 вбачається, що виконавцем було надано позивачу послуги, пов`язані з розглядом справи у сумі 25000,00грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
За змістом статті 123 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду в межах передбаченого законом строку.
Аналізуючи заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також із критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Як вже було зазначено, 20.01.2024 між Приватним підприємством "Планета-2000" (далі – клієнт, позивач) та Братцевою Надією Сергіївною (далі – адвокат) укладено договір про надання професійної правової допомоги (далі – договір).
16.01.2025 між сторонами договору підписано акт приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги на загальну суму 25000,00грн.
Із акту приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 16.01.2025 вбачається, що виконавцем було надано позивачу послуги, пов`язані з розглядом справи у сумі 25000,00грн.
Відповідно до змісту зазначеного вище Акту приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги вбачається, що Адвокатом надано Клієнту відповідні послуги, а саме:
- підготовка позовної заяви до Дніпровської митниці про стягнення збитків до Господарського суду Дніпропетровської області (вартість 5 000, 00 грн);
- підготовка відповіді на відзив Південно-східної митниці (стара назва - Дніпровська митниця) по справі №904/4415/25 (вартість 3 000, 00 грн.);
- підготовка заяви про зміну предмету позову по справі №904/4415/25 (вартість 7 000, 00 грн);
- участь в 4х судових засіданнях по справі №904/4415/25 (вартість 10 000, 00 грн.).
В свою чергу колегія суддів апеляційного суду зазначає, що адвокат Братцева Н.С. представляла інтереси позивача ПП "ПЛАНЕТА 2000" в судових засіданнях господарського суду першої інстанції 21.102025, 27.11.2025, 09.12.2025 та 13.01.2026, що підтверджується відповідними протоколами судових засідань та узгоджується з інформацією, яку зазначено в акті приймання-передачі послуг.
Апеляційний суд зауважує, що твердження скаржника щодо відсутності пов`язаності заявлених Позивачем витрат із розглядом даної справи не знайшли свого підтвердження.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про те, що наданими позивачем доказами, а саме актом приймання-передачі підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги, що визначена у фіксованому розмірі - 25000,00 грн.
Аналізуючи положення статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд також приймає до уваги, що гонорар може встановлюватися у формах фіксованого розміру або погодинної оплати.
Указані форми відрізняються порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Відтак, фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених договором про надання правової (правничої) допомоги умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі №910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
В даному випадку розмір задоволених позовних вимог складає 4 037 364, 19 грн, що складаються з вартості понаднормового простою тягача у розмірі 3504364,19грн, та вартості послуг, наданих позивачу ТОВ "Вантажний митний комплекс", із розміщення автотранспорту позивача у зоні митного контролю (м. Кам`янське) у розмірі 533 000,00 грн. 
Оцінюючи заявлений позивачем до стягнення розмір витрат професійної правничої допомоги з урахуванням критеріїв при їх розподілі, передбачених частиною п`ятою статті 129 ГПК України, а також зважаючи на критерій розумного розміру, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000, 00 грн є обґрунтованими, пропорційними до предмета спору та такими, що відповідають принципу розумності.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Південно-Східної митниці на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 у справі №904/4415/25 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 у справі №904/4415/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 03.04.2026.

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.А. Джепа 

Суддя О.Ю. Соп`яненко