ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/8372/20  Номер провадження 22-ц/814/386/26	Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В., 
секретар Ванда А.В., 
з участю представника Харківської міської ради – Василенка І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради 
на рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 16 червня 2025 року, постановлене суддею Савченко Л.І., 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування,

в с т а н о в и в :
27.05.2020 позивач ОСОБА_3 звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до Харківської міської ради про:
- встановлення факту родинних відносин, а саме факту того, що ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його, позивача, двоюрідним братом, що є підставою для вчинення нотаріальної дії Третьою Харківською міською Державною нотаріальною конторою, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за спадковою справою №63497328 від 14.12.2018;
- визнання права власності на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа №63497328 від 14.12.2018).
В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є його двоюрідним братом. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У грудні 2018 року він звернувся до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини не подавали. Нотаріусом заведена спадкова справа №63497328, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, так як у копії актового запису про народження матері померлого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 зазначено її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а у копії актового запису про народження батька позивача – ОСОБА_8 вказано, що його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Тобто розбіжності виникли через різне написання імен українською та російською мовами, хоча мати померлого та його батько були рідними братом і сестрою.
Крім того, згідно запису з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 і її прізвище стало « ОСОБА_12 ». Відповідно до запису з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьками спадкодавця є ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . При реєстрації шлюбу ОСОБА_4 його прізвище зазначено « ОСОБА_14 ». Різниця в написанні прізвища спадкодавця стала підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Із огляду на те, що заповіт померлим не складався, а спадкування відбувається за законом, і він єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до суду з позовом.
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.06.2020 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Згідно розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21.04.2023 цивільну справу прийнято до провадження. 
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05.03.2024 залучено до участі у справі в якості правонаступників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Правонаступники позивача через свого представника ОСОБА_15 подали до суду заяву про зміну предмета позову та повернення до стадії підготовчого провадження. Посилалися на те, що позивач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його спадкоємцями, які прийняли спадщину, є дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 . Ухвалою суду від 05.03.2024 року їх було залучено до участі у справі в якості правонаступників позивача. Враховуючи, що ОСОБА_3 просив визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за ст.1263 та ч.4 ст.1266 ЦК України, а станом на дату смерті рішення по справі №643/8372/20 не прийнято, тобто відповідне право переходить до його спадкоємців, тому вони змінюють предмет позову та прохають визнати за ними право власності в порядку спадкування по 1/2 за кожним на однокімнатну квартиру загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17.12.2024 задоволено клопотання представника позивачів про повернення до стадії підготовчого провадження. Прийнято заяву про зміну предмета позову.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 16.06.2025 позов задоволено.
Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за кожним по 1/2 частині однокімнатної квартири загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення районного суду вмотивовано тим, що факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 доведений наданими доказами, а розбіжності в актах цивільного стану про народження їхніх родичів сталися через скорочення імен та по батькові, а також довільним перекладом прізвища з російської на українську мову. 
Враховуючи, що після смерті ОСОБА_4 спадщину у встановленому законом порядку прийняв його двоюрідний брат ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встигши оформити за собою право власності на спадкове майно, а спадкоємцями останнього є дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав у судовому порядку визнати за останніми право власності по частині за кожним на спадкову квартиру.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 13.10.2025 стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у сумі 2 042,60 грн у рівних частках по 1 021,30грн на користь кожного.
Із рішенням районного суду не погодилася Харківська міська рада та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст.2, 12, 43, 190, 197, 200 ЦПК України, вирішивши своєю ухвалою від 17.12.2024 повернутися на стадію підготовчого провадження у справі. При цьому суд залишив поза увагою обставини, за яких попередньою ухвалою від 07.05.2024 підготовче засідання було закрито. При цьому зробив помилковий висновок, що позивачі не подали заяву про зміну предмета позову на стадії підготовчого засідання з причин правової необізнаності. Посилаючись на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16.12.2021 у справі №910/7103/21, вказував на відсутність вагомих обставин, які б могли стати підставою для повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій.
Не погоджується з висновком суду щодо доведеності факту родинних відносин, оскільки надані до матеріалів суду Витяги з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Записи про народження їх батьків, витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть не підтверджують заявлений факт та у справі відсутні документи на підтвердження звернення особи, щодо якої складений актовий запис, так і спадкоємців померлого, відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом МЮУ №96/5 від 12.01.2011. У разі відмови у внесенні змін до актового запису особа мала можливість оскаржити таку відмову в суд.
Викладені обставини мають значення для справи, однак суд першої інстанції ці обставини не дослідив, унаслідок чого неповно з`ясував фактичні обставини. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач або спадкодавець зверталися для внесення змін до актових записів про народження та їм було відмовлено, а отже позивач, звертаючись до суду, не використав усіх можливих засобів для встановлення можливості внесення змін до актових записів.
Доводить, що визнанню права власності на спадкове майно в судовому порядку має передувати вжиття заходів, спрямованих на оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема, шляхом звернення для внесення змін до актів цивільного стану або про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем. Тому заперечує підстави для визнання права власності на майно в порядку спадкування в судовому порядку.
Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Чуб С.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив її доводи, наполягаючи на доведеності позовних вимог та законності і обґрунтованості судового рішення. 
В суді апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні. 
Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 08.09.2018 складено актовий запис про смерть №13288 Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області./а.с.212 т.1/.
За життя ОСОБА_4 належала однокімнатна квартира загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВАМ №241480 від 25.07.2003, зареєстрованого у реєстрі за 3-1121./а.с.42, 95-98 т.1/
14.12.2018 ОСОБА_3 подав до Третьої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідного брата ОСОБА_4 , на підставі якої державним нотаріусом відкрита спадкова справа №323/2018./а.с.207-245 т.1/.
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54488952 від 14.12.2018 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №54489033 від 14.12.2018 інформація щодо  ОСОБА_16 відсутня./а.с.209-210 т.1/.
На запит нотаріуса КП «Жилкомсервіс» за вих. №1120/2/07-05 від 04.02.2019 повідомило, що ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із 13.07.2005./а.с.229 т.1/.
Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лебедєвої Н.В. від 22.07.2019 відмовлено ОСОБА_3 , батько якого, а дядько спадкодавця ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки надані заявником до нотаріальної контори документи не підтверджують його родинні відносини з померлим, тобто те, що він є його двоюрідним братом.
Постанова нотаріуса мотивована тим, що документи, надані заявником до нотаріальної контори, не підтверджують його родинні відносини, що він є його двоюрідним братом.
Зокрема, у копії актового запису про народження матері померлого ОСОБА_5 зазначено, що її батьками є ОСОБА_17 (в імені вказана тільки перша літера, перша буква у по-батькові написана незрозуміло) та ОСОБА_9 (так зазначено у копії актового запису), а у копії актового запису про народження батька спадкоємця ОСОБА_8 вказано, що його батьками є ОСОБА_9 . Та ОСОБА_18 (як зазначено у копії актового запису), тобто зазначені різні прізвища батьків вищевказаних осіб, також не повністю записані їх імена та по-батькові. 
У Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України зазначено, що батьками померлого є ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , але згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_5 зареєструвала шлюб і її прізвище стало « ОСОБА_14 », тобто при реєстрації шлюбу прізвище батьків померлого було « ОСОБА_14 », а при реєстрації народження спадкодавця прізвище його та батьків « ОСОБА_12 »./а.с.35 т.1/
Позивач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , що підтверджено повідомленням Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори №76/01-16 від 09.02.2024./а.с.175 т.1/
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05.03.2024 указані особи залучені до участі у справі в якості правонаступників позивача./а.с.180 т.1/
Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого та виданого Холодногірським районним у місті Харкові ВДРАЦС 13.12.2018 за №00021673163 убачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батько ОСОБА_11 , мати – ОСОБА_13 , державна реєстрація проведена відповідно до статті 133 СК України./а.с.226 т.1/
Відповідно до інформації з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00023132283 від 14.06.2019 слідує, що 30.08.1961 уклали шлюб наречена ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_14 ), наречений ОСОБА_11 ./а.с.233 т.1/
04.12.1979 шлюб між ними розірвано, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу, сформованого за №00023133053 від 14.06.2019./а.с.234 т.1/
ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується повним витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть./а.с.229 т.1/
Згідно із записом про народження за №4, складеного 11.01.2025, народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 . Батьки ОСОБА_17 , ОСОБА_19 /а.с.231 т.1/
Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00023132582 від 14.06.2019 слідує, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ./а.с.239 т.1/
Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00023132357 від 14.06.2019 слідує, що дитина ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_20 ./а.с.237-238 т.1/
Згідно із архівної довідки та Запису про народження №48 від 04.11.1926 по Миронівській сільській раді Золочівського району Харківської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 , його батьки ОСОБА_21 , 26 років, українець, та ОСОБА_22 ., 22 років, українка./а.с.235, 236 т.1/
Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00023133169 від 14.06.2019 слідує, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , а/з № НОМЕР_1 ./а.с.232 т.1/
Виписка із сайту «Вся Україна» мешканці вказує про те, що прізвище « ОСОБА_23 » має невірне схилення цього прізвища./а.с.37-38 т.1/
Згідно із Виписки із сайту «Подвиг народу» щодо місця проживання ОСОБА_6 (російською мовою) діда померлих, що він та батьки ОСОБА_24 і ОСОБА_3 народилися в одному населеному пункті: с.Миронівка, Золочевського району, Харківської області./а.с.39-40 т.1/
Задовольняючи позов в частині встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які є двоюрідними братами, підтверджено наданими доказами, а розбіжності в актах цивільного стану про народження їхніх родичів сталися через скорочення імен та по батькові, а також довільним перекладом прізвища з російської на українську мову.
Визнаючи за правонаступниками позивача право власності в порядку спадкування в рівних частках на спадкову квартиру, суд встановив, що ОСОБА_3 є спадкоємцем третьої черги за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4 , але за життя не встиг оформити право власності на спадкове майно, тому його спадкоємці першої черги за законом дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , які прийняли спадщину після його смерті, мають обґрунтовані підстави для визнання за ними права власності в порядку спадкування на цю квартиру.
При цьому суд першої інстанції визнав, що іншим способом, аніж в судовому порядку, визнати право власності на спадкове майно позивачі не мають можливості.
Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони ґрунтуються на повно з`ясованих фактичних обставинах справи, досліджених належних доказах, яким надана оцінка відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, та правильно застосованих нормах матеріального права з дотриманням норм цивільного процесуального права.
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, заперечення доведеності відповідного юридичного факту та правомірності застосованого судом способу захисту прав позивачів.
Апеляційний суд з доводами апеляційної скарги не погоджується та відхиляє їх як необґрунтовані та безпідставні. При цьому враховує наступне.
Частиною першою статті15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи(частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Наявні у матеріалах справи докази щодо неточностей та скорочень в написанні прізвищ імен та по батькові родичів спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його спадкоємця третьої черги ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дають обґрунтовані підстави зробити логічний висновок щодо підтвердження заявленого до встановлення факту родинних відносин. Суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 76-81, 89 ЦПК України дослідив усі докази у їх взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про задоволення цих вимог. Дослідження та аналіз витягів і записів актів цивільного стану відносно осіб, щодо яких встановлено родинні відносини, у своєму поєднані та логічній послідовності достовірно підтверджують заявлений до встановлення судом факт.
Заперечення відповідача в апеляційній скарзі зводяться до викладу Записів про народження їх батьків, витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, в яких містяться неточності в написанні, скорочення, написання російською та українською мовами прізвищ, імен по батькові осіб, що входять до родинного кола. Тоді як саме ці неточності і стали підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та наступного звернення спадкоємця до суду за встановленням факту родинних відносин.
Також апеляційний суд відхиляє як неспроможні посилання відповідача на відсутність звернення особи, щодо якої складений актовий запис, або спадкоємців померлого про внесення відповідних змін до актових записів, відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом МЮУ №96/5 від 12.01.2011, та у разі відмови у внесенні таких змін особа мала б можливість оскаржити таку відмову в суд. 
Такі доводи апеляційної скарги ґрунтуються на довільному тлумаченні на власну користь обставин справи та зазначених Правил, тоді як неможливість внесення змін в актові записи, які були зроблені, починаючи від 1925 року, є очевидною, а самі неточності та скорочення у прізвищах, іменах та по батькові осіб у своїй послідовності достатньо доводять родинний зв`язок заінтересованих у спадкуванні осіб. Період часу, в якому народжувалися, вступали в шлюб та вмирали родичі спадкодавця ОСОБА_16 , становить значний час та коло родичів, і не відносно кожного з них позивач ОСОБА_3 був спадкоємцем, а тим більше, не міг бути заявником щодо внесення відповідних змін в актові записи. 
Крім того, цивільним процесуальним законом не передбачена вимога досудового врегулювання та вимоги попереднього звернення особи у відповідні органи реєстрації актів цивільного стану перед зверненням в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин.
Колегія суддів також визнає безпідставними та відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, ухваливши 17.12.2024 повернутися на стадію підготовчого провадження після його закриття.
Зважаючи на тривалість судового провадження у справі (із 03.06.2020), яка була зумовлена об`єктивними та непередбачуваними обставинами (введення воєнного стану та у зв`язку з цим зміна підсудності, смерть позивача та залучення його правонаступників), суд першої інстанції, діючи відповідно до визначених статтею 2 ЦПК України завдань та основних засад цивільного судочинства, дотримуючись принципу пропорційності у цивільному судочинстві, за відсутності недобросовісності зі сторони позивачів, мав вагомі обставин для повернення до стадії підготовчого провадження та після його проведення здійснив розгляд справи по суті позовних вимог.
Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що визнанню права власності на майно в порядку спадкування в судовому порядку мали передувати заходи, спрямовані на оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 , прийнявши спадщину, не міг оформити її в нотаріальному порядку у зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через не підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, тому звернувся в суд та в ході судового провадження помер. Враховуючи, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, районний суд правомірно залучив до справи в якості позивачів його спадкоємців першої черги та визнав за ними право власності на спадкове майно в судовому порядку відповідно до норм спадкового права. Іншого способу, аніж у судовому порядку визнати право власності на спадкове майно, позивачі не мають, тому застосований судом спосіб захисту є належним і ефективним.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що у своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19).
Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18).
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 16 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17.03.2026.

Головуючий суддя        Л.І. Пилипчук

Судді          Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак