ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/14053/17 Суддя (судді) першої інстанції: Голубова Л.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Штульман І.В.
суддів: Кобаля М.І.,
Черпака Ю.К., -
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) - адвокат Данилова Катерина Артурівна звернулася в Окружний адміністративний суд міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби (далі - ГУ ДПС) у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 червня 2017 року №8741129-100717 та №8741130-100717.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, справа №826/14053/17 надіслана до Донецького окружного адміністративного суду за належністю.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду 03 червня 2025 року справу №826/14053/17 прийнято до провадження суддею Голубовою Л.Б. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 22 червня 2017 року №8741129-100717 та №8741130-100717. Стягнуто з ГУ ДПС у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 5079,57 гривень.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що суми зобов`язань, які визначені відповідачем в оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях про нарахування зобов`язання земельного податку з фізичних осіб значно перевищують встановлені законом ставки, а тому оспорювані податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню. 
Не погоджуючись із рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, ГУ ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Представник ГУ ДПС у Київській області в апеляційній скарзі заявив клопотання про розгляд справи Шостим апеляційним адміністративним судом у відкритому судовому засіданні за участю представника відповідача.
Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Даниловою К.А. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що рішення суду першої інстанції прийнято правомірно, а апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою. Адвокат Данилова К.А. звертає увагу, що у межах справи №810/4284/16 вже розглядалась правомірність прийняття ГУ ДПС у Київській області аналогічних податкових повідомлень-рішень, прийнятих стосовно Позивача за земельним податком за 2015 рік, та у межах згаданої справи встановлено протиправність незастосування відповідачем положень статті 277 Податкового кодексу (далі - ПК) України відносно земельних ділянок позивача ОСОБА_1 .
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з пунктом 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про апеляційний розгляд справи №826/14053/17 у відкритому судовому засіданні, оскільки дана категорія підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін по справі, вважаючи за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, мотивуючи це наступним.
З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 26 грудня 2008 року було придбано у власність земельні ділянки, згідно договорів купівлі-продажу земельних ділянок №6074 площею 7,6342 га та №6077 площею 7,9611 га, які знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, Великосалтанівська сільська рада, що підтверджується відповідними державними актами та не є спірною обставиною між сторонами. Цільове призначення вказаних земельних ділянок - землі промисловості.
З метою отримання витягів з технічної документації позивач ОСОБА_1 , як власник вказаних земельних ділянок, 12 листопада 2012 року звернувся до Управління Держкомзему у Васильківському районі Київської області.
Відповідно до листів Управління Держкомзему у Васильківському районі Київської області №5519/02-1 та №5520/02-1 від 12 листопада 2012 року, нормативна грошова оцінка вказаних земельних ділянок не проводилась.
Відповідачем 22 червня 2017 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
№8741129-100717 про нарахування зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 259301,70 грн;
№8741130-100717 про нарахування зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 248654,21 грн.
ГУ ДПС у Київській області у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі зазначає, що земельний податок нарахований позивачу ОСОБА_1 згідно формули: площа земельної ділянки х тариф за 1 га землі 32571,089 грн.
Вважаючи оспорювані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та таким, що підлягають скасуванню, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Данилова К.А. звернулася до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів свого довірителя.
Відповідно до статті 206 Земельного Кодексу (далі - ЗК) України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в Порядку, визначеному цим Законом. Власники землі та землекористувачі, крім орендарів, сплачують земельний податок.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Згідно пункту 61.1 статті 61 та статті 94 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до приписів підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За вимогами статті 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Статтею 270 ПК України унормовано, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XIII, глави 2 розділу XIV цього Кодексу - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.
Згідно пункту 284.1 статті 284 ПК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.
Згідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Положеннями пункту 275.3 статті 257 ПК України передбачено, що ставки податку за земельні ділянки (за винятком сільськогосподарських угідь та земель лісогосподарського призначення) диференціюють та затверджують відповідні сільські, селищні, міські ради виходячи із ставок податку, встановлених пунктом 275.1 цієї статті, функціонального використання та місцезнаходження земельної ділянки, але не більше трикратного розміру цих ставок податку, з урахуванням коефіцієнтів, установлених пунктом 275.2 цієї статті.
Наведене свідчить, що органи місцевого самоврядування, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва мають право змінювати ставки плати за землю.
Відповідно до пункту 271.1 статті 271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Судом першої інстанції встановлено, і це є правильним, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок позивача ОСОБА_1 на час спірних правовідносин не проводилась. 
Рішення Великосалтанівської сільської ради №44-3-УІІ від 25 грудня 2015 року "Про встановлення ставок плати за землю на території Великосалтанівської сільської ради Васильківського району Київської області" встановлено ставки плати за землі на території зазначеної сільської ради та затверджено положення про встановлення ставок плати за землю на території сільської ради (далі - Положення).
Відповідно до підпункту 4.4 Положення, ставка податку на земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативно-грошову оцінку яких не проведено встановлюється в розмірі 5% відсотків від нормативно грошової оцінки площі ріллі по області.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 є платником земельного податку з фізичних осіб, однак зі змісту оспорюваних податкових повідомлень-рішень не вбачається яким чином відповідачем встановлено таку суму податку за земельні ділянки позивача та якої з ділянок стосується кожне з податкових повідомлень-рішень.
Розрахунок сум, вказаних в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях відповідачем, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до даних Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру показник нормативної грошової оцінки 1 гектара ріллі у Київській області станом на 01 січня 2016 року становить 31970,15 грн за гектар. Отже, ставка податку у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки 1 гектара землі дорівнює 1598,51 грн.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, у власності позивача ОСОБА_1 є земельна ділянка площею 7,6342 га, розмір податку за яку, виходячи з вищевикладеного, має становити 12203,33 грн. (1598,51*7,6342). 
За земельну ділянку площею 7,9611 га розмір земельного податку повинен становити 12725,90 грн (1598,51*7,9611).
Проаналізувавши норми права та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що суми зобов`язань, які визначені відповідачем в оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях від 22 червня 2017 року №8741129-100717 про нарахування зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 259301,70 грн та №8741130-100717 про нарахування зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 248654,21 грн значно перевищують встановлені законом ставки, а тому спірні податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.
Проаналізувавши норми права та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені ГУ ДПС у Київській області в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №37 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі №826/14053/17 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак