ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 квітня 2026 року	Справа №160/21335/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці (65078, Одеська область, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, б.21-А, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44005631) про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000192/1 від 16.04.2025 року;
визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці (65078, Одеська область, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, б.21-А, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44005631) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000318 від 16.04.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішеннях відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку з чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернуті до оскарження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є законним та обґрунтованим. Відповідачем встановлено в митній декларації та митних документах розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
У відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.11.2019 між ТОВ «АТБ-маркет» (покупець) та YIWU МENGLONG IМPORT AND EXPORT СО. LTD (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 3368-YM/CN.
Пунктом 1.1 Контракту встановлено, що продавець зобов`язується поставити товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 08.11.2019 року компанією «YIWU МENGLONG IМPORT AND EXPORT СО. LTD» було здійснено поставку товарів.
На виконання умов Контракту, згідно зі Специфікацією № 375 від 24.12.2024 р. на умовах поставки FOB-Нінгбо / FOB-Ningbo (згідно з Incoterms 2010) та інвойсом №YM2024100 від 24.12.2024 на адресу Покупця була поставлена наступна продукція:
- Товар № 1 Подушка – підголовник для подорожей, артикул YMPW240711-20/59 у кількості 8 400 шт. на загальну суму 20664, 00 доларів США (2,46 дол. США за шт.);
- Товар № 2 Пуф складаний, артикул YMHН231115-15 у кількості 2 640 шт. на загальну суму 8 184, 00 доларів США (3,1 дол. США за шт.).
Загальна вартість поставленої партії Товару згідно з інвойсом № YM2024100 від 24.12.2024 склала 28848, 00 доларів США. Товар, що вказаний в даному інвойсі відправлявся в контейнері № FFAU4142182/FX33037155, що підтверджується вказаними інвойсом та специфікацією, а також пакувальним листом б/н від 24.12.2024. Зазначений товар розроблений та виготовлений у Китаї, виробник та YIWU МENGLONG IМPORT AND EXPORT СО., LTD (надалі – Товар), що підтверджується сертифікатом якості від 24.12.2024. Товар був поставлений у відповідності до умов Контракту.
З метою митного оформлення поставленого Позивачеві Товару, останній подав до Одеської митниці (Відповідач/митний орган) митну декларацію № 25UA500500012139U9 від 15.04.2025 р. разом із всіма документами, які згідно з ч. 2 ст. 53 МК України подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Зокрема, були подані наступні документи, передбачені ст. 53 МК України:
1) Декларація митної вартості № 25UA500500012139U9 від 15.04.2025 р. (код документа 1101);
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності:
- Контракт на поставку продукції від 08.11.2019 № 3368-YM/CN (код документа m4100);
- Специфікація № 375 від 24.12.2024 р. (код документа 4103);
- Декларація про походження товару № YM2024100 від 24.12.2024, (код документа 0862);
- Сертифікат якості б/н від 24.12.2024 р. (код документа 0003);
- Прайс-лист б/н від 14.12.2024 року надавався двічі: разом з листом № 1604-1/25 від 16.04.2025 р. (до винесення оскаржуваного рішення) та разом з заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року;
- Пакувальний лист б/н від 24.12.24 (код документа 0271);
3) Інвойс № YM2024100 від 24.12.2024 р. (код документа 0380);
4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару:
- swift б/н від 28.02.2025р. на суму 228 391,28 доларів США надавався двічі: разом з листом № 1604-1/25 від 16.04.2025 р. (до винесення оскаржуваного рішення) та разом з заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року;
В цю суму входить оплата по п`яти інвойсам:
інвойси № YM2024100, № YM2024099, № YM2024101 від 24.12.2024,
інвойс № YM2024102 від 25.12.24,
інвойс № YM2024103 від 26.12.24.
В призначенні платежу в свіфті зазначено реквізити договору та номери інвойсів, по яким здійснювалась поставка: контракт № 3368-YM/CN від 08.11.19 та реквізити інвойсів. Серед цих номерів – вказаний номер інвойса № YM2024100 від 24.12.2024 року, за яким відбувалася поставка.
Додатковим підтвердженням оплати крім свіфту є виписка із бухгалтерської документації від 03.06.25, надана разом з заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року, де зазначено, що в суму 228 391,28 доларів США входить сума 28 848,00 доларів США за поставленим товаром згідно митної декларації №25UA500500012359U2 від 16.04.2025 року – це відкоригована митна декларація, за якою був поставлений Товар. Копія відкоригованої митної декларації додається до даного позову. Виписка надавалась Відповідачу разом із заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року.
5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару:
- Виписка із бухгалтерської документації 63.2 станом на 03.06.25 р. надавалася пізніше разом із заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року;
- Платіжна інструкція в іноземній валюті № 758 від 27.02.2025р. надавалася пізніше разом із заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів:
- Автотранспортна накладна СMR № 904 від 15.04.2025 (код документа 0730);
- Рахунки на оплату транспортних послуг № CФ-43687 від 15.04.25, № CФ-43692 від 15.04.25, № CФ-43697 від 15.04.25 до Договору транспортного експедирування № 88189 від 09.04.2019 року між ТОВ «АТБ-маркет» та ТОВ "ТГЛ Україна» (код документа 3004);
- Акти здачі-прийняття транспортних послуг № ОУ-0001928 від 15.04.25, № ОУ-0001923 від 15.04.25, № ОУ-0001918 від 15.04.25 до Договору транспортного експедирування № 88189 від 09.04.2019 року між ТОВ «АТБ-маркет» та ТОВ "ТГЛ Україна» надавалися пізніше разом з заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року;
- Платіжні інструкції про сплату за транспортні послуги № 609307 від 28.04.2025р., №609303 від 28.04.2025р., 609292 від 28.04.2025р. надавалися пізніше разом з заявою, вих. №ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року;
- Договір № 88189 від 09.04.2019 року транспортного експедирування між ТОВ «АТБ-маркет» та ТОВ "ТГЛ Україна»;
- Копія митної декларації країни відправлення № 292120240001328161 від 24.12.2024р. надавалася двічі: разом з листом № 1604-1/25 від 16.04.2025 р. (до винесення оскаржуваного рішення) та разом з заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року;
- Коносамент № ZJSM24121341 від 14.01.25 (код документа 705);
- Заявка на перевезення вантажу морським транспортом № 86972/332005_7 від 14.01.2025р. надавалася двічі: разом з листом № 1604-1/25 від 16.04.2025 р. (до винесення оскаржуваного рішення) та разом з заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року;
7) Документ, що підтверджує вартість страхування - Заява на страхування від 23.01.2025 р. № 23568 до договору № 040г0д від 11.03.2020р. добровільного страхування вантажів (код документа 3008).
16.04.2025 року Відповідачем було надіслано Позивачеві повідомлення (ідентифікатор повідомлення № bb05b8ee-8d98-4218-8f68-ccfe487aca3a), в якому Відповідач вимагав від Позивача надати додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, а саме (цитата):
«Відповідно п.4.2.6. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 08.11.2019 №3368-YM/CN продавець зобов`язаний передати разом з товаром засвідчену Продавцем копію митної декларації країни відправлення товару, проте до митного оформлення зазначений документ не наданий.
В коносаменті від 14.01.2025 № ZJSM24121341 зазначено судно «MSC MUMBAI VII V.XA501W» проте в митній декларацій в графі 21 «транспортний засіб на кордоні» вказано судно «COMMANDER» але в рахунках на оплату транспортно – експедиційних послуг від 15.04.2025 № СФ- 43687, № СФ- 43692, № СФ- 43697 не вказано вантажно – розвантажувальні роботи в процесі перевантаження на інше судно, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення даної складової митної вартості товару.
В специфікації № 375 від 24.12.2024 до Контракту зазначено, що оплата за товар повинна бути протягом 30 днів після завантаження на судно. Проте, банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару на розгляд не надано.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ зобов`язуємо протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) виписку з бухгалтерської документації;
2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
4) копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову згідно ст.254 МКУ).
У відповідь на повідомлення № bb05b8ee-8d98-4218-8f68-ccfe487aca3a Позивачем 16.04.2025 року листом, вих. листом № 1604-1/25 від 16.04.2025 р., було надано пояснення з питань викладених у повідомленні та копії наступних документів:
- swift б/н від 28.02.2025р.;
- Прайс-лист б/н від 14.12.2024 р.;
- Комерційна пропозиція б/н від 17.12.2024 р.;
- Митна декларація країни відправлення № 292120240001328161 від 24.12.2024р.;
- Заявка на перевезення № 86972/332005_7 від 14.01.2025р.
16.04.2025 року Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000192/1 (далі – Рішення), яким Відповідач відмовив в оформленні митної декларації та повідомив про обрання Відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару, а саме:
Митну вартість Товару «Пуф складаний, артикул YMHН231115-15 у кількості 2640 шт. на загальну суму 8 184, 00 доларів США (3,1 дол. США за шт.)» визначено за резервним методом митної вартості згідно з ст. 64 МК України на рівні (цитата):
«5,2212 дол.США/ за кг нетто (МД від 10.04.2025 № UA100330/2025/106153) ніж заявлено декларантом 3,45249 дол.США/ за кг нетто».
Щодо позиції відповідача, що «Відповідно п.4.2.6. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 08.11.2019 № 3368-YM/CN продавець зобов`язаний передати разом з товаром засвідчену Продавцем копію митної декларації країни відправлення товару, проте до митного оформлення зазначений документ не наданий».
Проте, разом з листом № № 1604-1/25 від 16.04.2025 р. до митного оформлення було надано копію митної декларації країни відправлення № 292120240001328161 від 24.12.2024р.
Також, відповідач вказував, що «В коносаменті від 14.01.2025 № ZJSM24121341 зазначено судно «MSC MUMBAI VII V.XA501W» проте в митній декларацій в графі 21 «транспортний засіб на кордоні» вказано судно «COMMANDER» але в рахунках на оплату транспортно – експедиційних послуг від 15.04.2025 № СФ- 43687, № СФ- 43692, № СФ- 43697 не вказано вантажно – розвантажувальні роботи в процесі перевантаження на інше судно, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення даної складової митної вартості товару».
Суд зазначає. що в коносаменті № ZJSM24121341 від 14.01.2025р. зазначене судно «MSC MUMBAI VII V.XA501W», яке є великим океанським контейнеровозом, який не заходить у морський простір. Для доставки контейнера до порту в Одесі було використане фідерне судно «COMMANDER», яке використовується для перевезення контейнерів між невеликими портами. В рахунках на оплату транспортно – експедиційних послуг від 15.04.2025 № СФ- 43687, № СФ- 43692, № СФ-43697 не вказані вантажно – розвантажувальні роботи в процесі перевантаження з океанського контейнеровоза на фідерне судно, оскільки це вже включено в складову вартості морського перевезення за маршрутом Нінгбо (Китай) - Одеса (Україна) та морська лінія цю вартість не відокремлює.
Відповідачем зазначено, що «В специфікації № 375 від 24.12.2024 до Контракту зазначено, що оплата за товар повинна бути протягом 30 днів після завантаження на судно. Проте, банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару на розгляд не надано».
Так, разом з листом № 1604-1/25 від 16.04.2025 р. (до винесення оскаржуваного рішення) та повторно разом з заявою, вих. № ВІЗ-2025-0062 від 19.06.2025 року до митного оформлення було надано копію swift б/н від 28.02.2025р.
Також, в рішенні № UA500500/2025/000192/1 від 16.04.2025 р. зазначено: «Відповідно додатково наданої копії декларації країни відправлення дата складання декларації 24.12.2024 рік, проте в декларації зазначений номер коносамента, який складений 14.01.2025».
Копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Позивач надав додатково митному органу декларацію країни відправлення, яку отримав від Продавця, яка заповнена згідно законодавства Китаю на китайській мові.
Відповідачем в рішенні не зазначено у зв`язку з якими розбіжностями в документах, що впливають на правильність визначення митної вартості, висувається вимога про надання копії митної декларації країни відправлення, оскільки розбіжностей в документах не існує.
Верховний Суд в постанові від 19.03.2019 року по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову повністю, виходячи з наступного.
За приписами ч.1 ст.49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У відповідності до вимог ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом УІІ цього Кодексу та цією главою.
Частина 2 ст.53 Митного кодексу України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідності до вимог ч.5 ст.53 наведеного Митного Кодексу України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.
Згідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
У відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості ч.1 ст.54 Митного кодексу України.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ч.3 ст.54 Митного кодексу України.
Згідно до п.2, п.3 ч.4 ст.54 наведеного Кодексу, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, а саме:
- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.
При цьому, у відповідності до вимог ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
У відповідності до положень ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Таким чином, тлумачення вищенаведених норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями п.2 ч.4 ст.54, ст. 256 Митного кодексу України дозволяє дійти висновку, що повідомлення про надання додаткових документів, які надсилаються на адресу декларанта, а в подальшому і рішення про коригування митної вартості повинні містити причини (сумніви) неможливості визначення заявленої митної вартості, а надання зазначених у них документів повинно усувати такі причини, при цьому, відмова у митному оформленні повинна бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими причинами, у зв`язку з якими органом доходів і зборів були витребувані додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вищенаведений правовий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 09.04.2019р. у справі №826/10733/15, від 24.04.2019р. у справі №810/2878/16, від 05.03.2021р. у справі №823/1461/17, від 18.03.2021р. у справі №820/3736/16, від 19.03.2021р. у справі №820/5525/16, яка є обов`язковою до застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з тим, зі змісту оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000192/1 від 16.04.2025 року видно, що воно не містить будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованого товару.
В той же час, зі змісту проаналізованих судом доданих до митної декларації документів, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару, а також і додатково наданих за результатами консультації документів, вбачається, що вони не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, що підтверджується змістом наявних у справі копій відповідних документів.
Оскільки під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у вищенаведених поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту повідомлення від митниці та оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000192/1 від 16.04.2025 року, а тому слід дійти висновку, що наведені документи не містили розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів.
Отже, у зв`язку з тим, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товару за поданими декларантом документами, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.
За викладених обставин та з урахуванням аналізу змісту наведених документів та норм митного законодавства, можна дійти висновку, що оспорюване рішення про коригування митної вартості ввезеного товару № UA500500/2025/000192/1 від 16.04.2025 року є протиправним, так як наведене оспорюване рішення суб`єкта владних повноважень не містить обґрунтованих сумнівів того, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх (повних) відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; оспорюване рішення не містить причин неможливості визначення заявленої митної вартості за ціною договору, у ньому також не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, що передбачено положеннями ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України.
З цього приводу Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011р. у справі Рисовський проти України у п.70, п.71 якого Суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. Суд зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини у відповідності до вимог ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 Про захист особи відносно актів адміністративних органів урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до резолюції. Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).
Такими принципами, згідно з додатком до Резолюції, зокрема, є:
- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом;
- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.
Перелічені принципи частково імплементовані у нормах Митного кодексу України, які передбачають проведення консультацій між митним органом та декларантом, вимогами цього кодексу щодо належного мотивування при витребуванні додаткових документів під час контролю правильності визначення митної вартості, щодо вичерпного роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.
Втім, обставини даної справи свідчать про відсутність практичної реалізації вказаних принципів в діяльності відповідача.
Відповідна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду, яка висловлена у його постанові від 12.04.2018р. у справі №820/2014/17 (адміністративне провадження №К/9901/448/17).
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, відповідачем не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав щодо правомірності не зазначення в оспорюваному рішенні обґрунтованих сумнівів, які б перешкоджали митниці визначити митну вартість товару за заявленою позивачем ціною ціною договору з урахуванням аналізу наданих документів та наведених норм митного законодавства.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіривши з дотриманням вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень вищенаведеного оспорюваного рішення, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару відповідачем прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання
правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2019 р. між Позивачем та Адвокатським об`єднанням «Альянс» було укладено Договір №08/02-19/1 про надання правової (правничої) допомоги, що міститься у матеріалах справи.
Відповідно до п.1.1. Договору, за цим договором Об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, зазначених у цьому договорі, а Клієнт зобов`язується приймати та оплачувати надану об`єднанням правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, зазначених у цьому договорі.
Відповідно до п. 3.1. Договору, За надання Об`єднанням правової (правничої) допомоги за цим договором Клієнт щомісячно сплачує Об`єднанню гонорар, розмір якого визначається за згодою сторін залежно від обсягу правової (правничої) допомоги, наданої Об`єднанням клієнту у звітному місяці та зазначається в акті здавання- приймання наданих послуг за звітний місяць, підписаному обома сторонами.
Відповідно до п. 3.2. Договору, Гонорар сплачується клієнтом Об`єднанню щомісячно не пізніше 07 (сьомого) числа місяця, наступного за кожним звітним місяцем, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок об`єднання, зазначений у наданому об`єднанням рахунку на сплату гонорару.
Відповідно до умов укладеного договору № 8/02-19/1 від 08.02.2019 р., сторонами була укладена Додаткова угода № 01/07 від 01.07.2025 року до Договору, згідно п.1 якої:
«Клієнт доручає, а Об`єднання приймає на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу (далі - Послуги), яка (-і) передбачена (-і) п. п. 1.1 та 1.2 Договору про надання правової допомоги №08/02-19/1 від «08» лютого 2019 року, у судовій справі між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (надалі - Позивач) та Одеською митницею, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44005631 (надалі - Відповідач), про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2025/000192/1 від 16.04.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації № UA500500/2025/000318 від 16.04.2025 року».
Згідно п. 3 даної додаткової угоди: «за надання правової (правничої) допомоги у суді першої інстанції (Дніпропетровському окружному адміністративному суді) – 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 1666,67 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок); відповідна вартість послуг (гонорар) включає в себе повне супроводження Справи в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, та є незмінною (фіксованою) незалежно від кількості судових засідань, витраченого часу на підготовку всіх необхідних процесуальних документів, кількості підготовлених процесуальних документів, транспортних та інших витрат Об`єднання, пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги у суді першої інстанції».
Згідно п. 4 Даної додаткової угоди: «Після надання Об`єднанням Послуг у судах кожної із судових інстанцій Сторони підписують Протокол про виконання робіт (надання послуг) в якому зазначають номер справи та вартість Послуг. У випадку підписання Протоколу про виконання робіт (надання послуг), Сторони визнають, що Послуги надані Об`єднанням у повному обсязі, Сторони не мають жодних претензій та зауважень з приводу наданих Об`єднанням Послуг». 
Керуючись наведеними умовами договору та додаткової угоди, «08» вересня 2025 року сторони уклали протокол № 08/09, яким підтвердили повне надання послуг у Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі № 160/21335/25 на суму 10 000 грн. 
Відповідно до п. 3 Протоколу № 08/09 від «08» вересня 2025 року: «зазначена вартість послуг вже врахована та включена в загальний розмір вартості послуг, що були прийняті та (або) підлягають прийняттю за актами здавання-приймання послуг у відповідних періодах».
Отже, сума 10000 грн. входить в суму послуг за липень та серпень 2025 року. Акт за липень 2025 року – це акт б/н від 31.07.2025 року на суму 1242000 грн. Акт за серпень 2025 року - це акт б/н від 31.08.2025 року на суму 1242000 грн
Отже, надані позивачем письмові докази свідчать про те, що у зв`язку з розглядом справи позивачу було надано послуги правничої допомоги, які оцінені сторонами договору у 10000 грн.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7 статті 134 КАС України).
У спірному випадку відповідачем подано заперечення на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу суть яких зводиться до того, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним та не співмірним із складністю справи.
Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, на предмет їх обґрунтованості та співмірності, суд приймає до уваги те, що переданий на вирішення суду спір є нескладним, з точки зору права, не потребує вивчення значної нормативно-правової бази, про що, зокрема, свідчить і те, що справа розглядалася за правилами спрощеного порядку.
В той же час, суд приймає до уваги те, що у зв`язку з виникненням цього спору позивач був змушений звертатися до суду, у зв`язку з чим йому надавалася правнича допомога, що підтверджується матеріалами справи.
З цих підстав, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв співмірності зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, суд приходить до висновку про те, що обґрунтованим та співмірним із складністю цією справи є заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці (65078, Одеська область, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, б.21-А, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44005631) про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000192/1 від 16.04.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці (65078, Одеська область, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, б.21-А, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44005631) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000318 від 16.04.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4844,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет".
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова