Справа № 569/1722/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року  Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі судді – Ковальова І.М.
при секретарі – Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища.

У своїй позовній заяві позивачка зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2020 року, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Її звернення до суду з приводу розірвання шлюбу зумовлене тим, що подальше збереження їх сім`ї стало неможливим. Вже більше року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями такими, як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Відповідач зловживає алкоголем, між ними постійно виникають сварки. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан їх відносин та продовжить їх перебіг в часі. Неповнолітніх дітей у них немає, шлюб розривають вперше.

Тому з цих підстав просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

В судове засідання позивачка не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю та просить задоволити.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами за останнім відомим місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав. Письмовий відзив на позов не надходив.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

 
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).

 
Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2020року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 23 червня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 23 червня 2020 року про що складено відповідний актовий запис №622. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 .

Як зазначила у позовній заяві позивачка неповнолітніх дітей у них немає.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунків, шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання повторно не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині відновлення дошлюбного прізвища є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,
280,282-289,354 ЦПК України, ст.ст.110-112 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища – задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 23 червня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №622 – розірвати.

Відновити позивачці дошлюбне прізвище – ОСОБА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 

Суддя Рівненського
міського суду         І.М.Ковальов