П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
——————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/21066/25	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 05.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №213050034832 від 17.04.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди трудової діяльності згідно записам трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.10.1979, а саме: 09 липня 1979 року - 23 травня 1981 року, 16 червня 1981 року - 06 серпня 1985 року, 17 червня 1986 року - 16 серпня 1986 року, 03 червня 1987 року - 23 травня 1988 року, з 24 травня 1988 - 19 вересня 1994 року, 20 вересня 1994 - 06 січня 1998 року, 07 січня 1998 - 17 лютого 199 року, період навчання з 01 вересня 1977 року по 07 липня 1979 року згідно атестату №270 від 07.07.1979, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 липня 1992 року по 13 липня 1995 року, період навчання з 15 грудня 1989 року по 15 березня 1990 року згідно посвідчення серія НОМЕР_2 та призначити їй пенсію за віком з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 15.12.2021.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №213050034832 від 17.04.2025 року позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач зазначає, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 09 місяців 18 днів на підставі даних, які наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідачем не взято до уваги трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 від 17.10.1979 та атестат № НОМЕР_3 від 07.07.1979, оскільки свідоцтво про укладення шлюбу має виправлення дати народження, в записі щодо виправлення не зазначена підстава. Також до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 15.12.1989 по 15.03.1990 згідно посвідчення НОМЕР_2 оскільки відсутня інформація щодо присвоєння кваліфікації та дату видачі документа. До загального страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною, оскільки в свідоцтві про народження зазначено по-батькові матері - ОСОБА_2 , не відповідає паспортним даним позивача ОСОБА_3 . Позивачка вважає своє право на пенсійне забезпечення порушеним. Позивачка вказує, що її трудова книжка містить всі необхідні записи про роботу у спірний період. Ці записи є належним та допустимим доказом на підтвердження її трудового стажу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 року позов задоволено частково наступним чином:
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №213050034832 від 17.04.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ..
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, щодо врахування при обчисленні страхового стажу відомостей періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.10.1979, періоду навчання з 01 вересня 1977 року по 07 липня 1979 року згідно атестату №270 від 07.07.1979.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зокрема, апелянт наголосив, що пенсійним органом правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з відсутню необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області 18.10.2001 року.
Позивачка звернулася 10.04.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням ПФУ в Полтавській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №213050034832 від 17.04.2025 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Аналіз наданих позивачкою документів показує, що страховий стаж становить 11 років 09 місяців 18 днів, що не достатньо для призначення пенсії за віком. Трудову книжку та атестат № НОМЕР_3 ГУ ПФУ в Полтавській області не взято до уваги, оскільки свідоцтво про шлюб має виправлення дати народження, в записі щодо виправлення не зазначена підстава. До загального трудового стажу не зараховано період навчання з 15.12.1989 по 15.03.1990 згідно посвідчення НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація щодо присвоєння кваліфікації та дата видачі документа. До загального страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною, оскільки зазначено прізвище матері — ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним — ОСОБА_3 .
Згідно розрахунку стажу до 11 років 9 місяців 18 днів увійшли наступні періоди роботи:
28.12.1981 - 27.12.1984 догляд за дитиною до 3 років,
01.09.1985 - 09.06.1986 - навчання на курсах бухгалтерів,
01.09.1986 - 31.12.1986 робота в колгоспі з 1966 р.,
01.1.1987 - 25.03.1987 робота в колгоспі,
26.02.1999 - 15.02.2000 виплата допомоги на безробіття, 
06.10.2011 - 29.02.2012 листоноша, відділення поштового зв`язку Херсон-46 Комишани,
01.07.2012 - 30.04.2013 продавець ФОП ОСОБА_4 ,
01.11.2016 - 28.02.2017,
01.03.2017 - 28.02.2022.
Не погодившись з вказаним рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому відповідачем протиправно відмовлено позивачу у врахуванні періоду його трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.10.1979, періоду навчання з 01 вересня 1977 року по 07 липня 1979 року згідно атестату №270 від 07.07.1979.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV). 
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абз.1 ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше.
Відповідно до абз.1 ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За частиною першою статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Положеннями ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В той же час, відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), що втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції №162).
Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Також, згідно п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції №162).
За змістом п.2.2-2.4 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
До трудової книжки вносяться:
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;
відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;
відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції №162).
Відповідно до п. 4 постанови КМ України №301 від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З аналізу вищенаведеного, можна дійти висновку, що позивачка не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період, якщо з наявних записів можливо встановити період роботи працівника на підприємстві.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача щодо ігнорування трудової книжки позивачки НОМЕР_5 . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 28.02.1981 НОМЕР_6 ОСОБА_5 (рос.мова) уклала шлюб 28.02.1981 з « ОСОБА_6 » (рос.мова), при цьому в даті народження позивачки допущена помилка, яка виправлена шляхом закреслення та проставлення правильної дати народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , виправлення завірено печаткою та підписом посадової особи РАГСу. 
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, підстави для неприйняття до уваги вказаного свідоцтва про укладання шлюбу відсутні. Тому запис в трудовій книжці про зміну прізвища позивачки є вірним. Підстави для неприйняття до уваги при обчисленні страхового стажу всієї трудової книжки відсутні.
Судова колегія не вбачає порушень в заповненні трудової книжки щодо зміни прізвища позивачки, вказана підстава зміни має посилання на реквізити свідоцтва про укладення шлюбу, запис завірений посадовою особою роботодавця та печаткою. 
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 15.12.1989 року по 15.03.1990 року згідно посвідчення НОМЕР_2 через відсутність інформації щодо присвоєння кваліфікації та дату видачі документа.. 
Згідно п. «д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про призначення пенсії за віком додана копія документа «удостоверение НОМЕР_2 Херсонского областного учебного комбината Госкомстата УССР (рос.мова)», зміст якого свідчить, що позивачка пройшла навчання за предметом «бухгалтерський облік» без відриву від виробництва в період грудень 1989 р. - березень 1990 р. В цей же період згідно з записами трудової книжки №№10, 11 позивачка працювала бухгалтером Станіславського ремонтно-транспортного підприємства з 24.05.1988 по 19.09.1994. Вказане свідчить про навчання позивачки в період роботи бухгалтером, доказів переривання стажу роботи в РТП для проходження навчання немає, тому підстав для окремого включення до страхового стажу періоду навчання немає, противне приведе до подвійного зарахування одного й того ж періоду часу до страхового стажу. Період роботи в РТП не включений відповідачем в страховий стаж, конкретні причини не включення не зазначені, є тільки загальне посилання на не взяття до уваги всієї трудової книжки.
Щодо не включення до страхового стажу періоду навчання в професійно-технічному училищі №18 м. Херсона з 01.09.1977 року по 07.07.1979 року, то мотиви такого не включення також не конкретизовані, є тільки посилання на недоліки свідоцтва про шлюб. В той же час період навчання підтверджений записом в трудовій книжці НОМЕР_1 та атестатом №270 від 07.07.1979 року, що відповідач безпідставно відхилив.
Стосовно того, що до загального страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у свідоцтві про народження серія НОМЕР_7 від 31.08.1992 зазначено по-батькові матері — ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним (паспорт серія НОМЕР_4 ) — ОСОБА_3 . 
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо не зарахування стажу догляду за дитиною до страхового стажу не є неправомірними, відомості «по батькові» мають розбіжності, які не були усунені позивачкою, та не надано жодного доказу вчинення будь-яких дій по виправленню помилки у свідоцтві про народження та/або актовому записі. Таким чином, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14.07.1992 року по 13.07.1995 року може бути зарахований до загального страхового стажу після виправлення помилки у свідоцтві про народження дитини.
Судова колегія звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ПФУ в Полтавській області протиправно відмовлено позивачу у врахуванні періоду її трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.10.1979, періоду навчання з 01 вересня 1977 року по 07 липня 1979 року згідно атестату №270 від 07.07.1979.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія