Справа №132/812/25
Провадження №2/516/5/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року	м.Теплодар	

Теплодарський міський суду Одеської області у складі:
головуючої судді - Ширінської О.Х.,
за участю секретаря – Мосейчук М.А.,
представника позивача – Муравської О.М.,
представника відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Теплодар Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - 
УСТАНОВИЛА:
ТОВ «Коллект Центр», в особі директора Ткаченко М.М., звернулося з вище вказаним позовом до ОСОБА_2 .
Позовна заява під час розгляду справи в суді була уточнена представником позивача.

Обґрунтування позовних вимог.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що 01.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2  укладено Договір № 4400282.
Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Відповідно до положень договору:
- сума кредиту(загальний розмір) складає: 10 500.00 гривень;
- стандартна процентна ставка становить 1, 9 % в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація;
- сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Відповідно до умов Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Кредитодавцю з метою отримання кредиту.
Згідно з умовами Договору строк кредиту може бути продовжено, за ініціативою Споживача на кількість днів, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному в Договорі, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених Договором.
Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у нього наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою позичальника, у порядку передбаченому умовами договору.
Укладення договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході останнього в Особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Кредитодавцем правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.
Відповідно до положень Договору, договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Кредитодавця аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Кредитодавця та відтиску печатки Кредитодавця, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Кредитодавцю в ІТС /зазначений в цьому Договорі.
Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору вважається направленням Кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов Договору. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.
Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
04.02.2022було укладено договір № 04-02-01/2022, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4400282.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4400282.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4400282.
Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 4400282 від 01.07.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 31 865,26 грн., з яких:
- заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) – 10 500,00 грн.
- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 21 180,00 грн.;
- заборгованість за пенею та/або штрафами - 185,26 грн.
На підставі викладеного, представник позивача  просила стягнути з ОСОБА_2 на користь  ТОВ «Колект Центр»заборгованість за Договором № у сумі 31 865 грн. 26 грн. та судові витрати, понесені за сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 грн. та на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

Відзив на позов представника відповідача.
Представник відповідачки – адвокат Сонько В.В., який діє на підставі Доручення № 2110, виданого 29 серпня 2025 року на підставі наказу Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 28 вересня 2025 року № Н-БВПД/013/02-07/535, подав до суду відзив на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву представник відповідачки зазначив, що позовні вимоги банку є безпідставними та необґрунтованими, в позовній заяві слід відмовити повністю з огляду на наступні обставини.
Позивач не надав належних та допустимих доказів  видачі кредиту на суму 10 500,00 грн.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви відповідно до кредитного договору № 4400282 від 01.07.2021 року Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 10 500,00 грн., що підтверджується довідкою про перерахування коштів. До позову додано довідку без вихідного номеру та дати видачі, підписану директором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Довгалем В.В., про те що 01.07.2021 було проведено видачу кредиту за кредитним договором № 4400282 від 01.07.2021 року.
Вважає, що вказаний доказ не відповідає вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно ст. ст. 77-80 ЦПК України, якими визначено вимоги до доказів, що подаються учасниками справи до суду, та зокрема, докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Сам факт укладення кредитного договору жодним чином не підтверджує та не може підтверджувати отримання кредиту у розмірі 10 500,00 грн., як про це стверджує позивач. У разі якщо Суд визнає докази подані позивачем допустимими та належними, то і в цьому випадку є підстава для відмови у позові через пропуск строків позовної давності.
Відповідно до кредитного договору № 4400282 від 01.07.2021 року Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 10 500,00 грн..
Згідно п. 2.5. Договору Заявлений строк користування Кредитом складає 21 календарний день з дня отримання Кредиту.
Відповідно термін повернення кредиту сплив 28.07.2021р..
Відтак, термін позовної давності сплив 17.08.2024р.
Враховуючи, що ціна позову становить 31 865,26 грн., заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн. Відповідач вважає цю вимогу явно завищеною, необґрунтованою та неспівмірною з позовними вимогами та складністю справи.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно із Постановою ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, Суд наголошує, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.
Постановою ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17 визначено, що якщо суд визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, не відповідають критерію реальності та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, суд має дійти висновку про зменшення заявлених витрат.
Крім того, слід зазначити, що справа № 512/424/25 є незначної складності, оскільки стосується типового спору про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відтак, заявлений представником розмір витрат не є обґрунтованим та співмірним для такої категорії спорів.
Вважає, що розмір виртат на правничу допомогу має бути суттєво зменшений (до 1 000,00 грн.).
Просив суд звернути особливу увагу на тяжкий стан здоров`я Відповідача, ОСОБА_2 , викликаний тяжкою травмою, яку вона перенесла у липні 2024 року. Цей стан підтверджується Виписним епікризом № 16164 та даними Електроенцефалографічного дослідження, копії яких додаються до Відзиву. Зазначені медичні документи свідчать про перенесену Відкриту черепно-мозкову травму, перелом основи черепу та наявність внутрішньомозкових крововиливів, що призвело до стійкого неврологічного дефекту та вираженої загальномозкової дисфункції.
Відповідач стверджує, що вона не пам`ятає факту укладення Кредитного договору № 4400282 від 01.07.2021 року та обставин отримання коштів. Хоча травма сталася пізніше, ніж дата укладення договору, її тяжкі наслідки у вигляді когнітивних порушень та втрати пам`яті значно ускладнюють можливість Відповідача відтворити деталі правочинів, вчинених раніше, та повноцінно захищати свої права в суді.
Просив відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
Відповідь на відзив представника позивача.
Позивач в особі його представника надав Відповідь на відзив, в якому зазначив, що на виконання умов укладеного договору № 4400282 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 10 500.00 грн. Враховуючи, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Дана обставина підтверджується листом ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», відповідно до якого 01.07.2021 року здійснено успішний переказ грошових коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 (пункт 2.1. договору), у сумі 10 500,00 грн., номер транзакції 961630699. За інформацією первісного кредитора за цим номером транзакції було виконано обов`язок кредитора за договором № 4400282, укладеним з відповідачем. 
Відповідно до долучених до позовної заяви доказів, відповідач здійснив оплати за договором № 4400282 09.08.2021 на загальну суму 2000,00 грн. 
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17. 
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. 
Щодо позовної давності.
Перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому – воєнного стану. 
Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.
Пунктом 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь Позивача.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на досвід адвоката та обсяг складеного документу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою Відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. 
Крім того, договірні відносини між Позивачем та Адвокатом за Договором є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права Відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечать правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. 
Відтак, будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав Відповідача є необґрунтованими. 
Також, висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, наголошують на тому, що розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а Відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. А тому, в разі неврахування судом умов договору про надання правової допомоги, щодо порядку обчислення гонорару та черговості виконання зобов`язань за цим договором, може бути розцінене як не при тримання принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.
У пунктах 127- 134, 141- 144, 146, 168, 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі N 922/1964/21 сформульовано такі висновки щодо комплексного застосування норм статті 627 Цивільного кодексу України, статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України:
«Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини» (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19). 
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. 
Відповідачем не було долучено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.179 ЦПК України, просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності. Позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити в повному обсязі

В судовому засіданні представник позивача Муравська О.М. підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Також просила врахувати доводи, наведені представником позивача у відповіді на відзив. Відмовити представнику відповідача у застуванні строків позовної давності до даних правовідносин за їх безпідставністю, з урахуванням положень діючого законодавства щодо зупинення строків позовної давності під час дії карантину та воєнного стану на території держави. 
Представник відповідачки Сонько В.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності, який сплив на момент подачі позову до суду.

Позиція суду.
Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Пі час судового розгляду справи судом встановлено та підтверджується дослідженими матеріалами справи, що 01.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2  (далі - позичальник та/або відповідач) було укладено Договір № 4400282.
Відповідно до умов Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Кредитодавцю з метою отримання кредиту. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 10 500.00 гривень; стандартна процентна ставка становить 1, 9 % в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація.
Згідно інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк» відповідно до ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . По даному рахунку було зараховано кошти на суму 10 500, 00 грн. від 01.07.2021 року.
Відповідно до Виписки за договором у період з 01.07.2021 по 08.07.2021 року, ОСОБА_2 отримала грошові кошти у сумі 10 500 грн. за договором та користувалась ними.
Договір підписано ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С953858, 01.07.2021. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
04.02.2023 було укладено договір №04-02-01/2022, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4400282.
10.01.2024 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4400282.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4400282.
Відповідачем не виконувались умови договору, в наслідок чого утворилась заборгованість по Договору у загальному розмірі становить 31 865,26 грн., яка складається з:
- заборгованості за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) – 10 500,00 грн.
- заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 21 180,00 грн.;
- заборгованості за пенею та/або штрафами - 185,26 грн., що підтврджується наданим Розрахунком заборгованості. 
Вищевказаний договір про надання кредиту був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Враховуючи викладене, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З огляду на вище наведене, оскільки відповідачкою порушені зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного здійснення платежів, передбачених його умовами, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» про стягнення з відповідачки заборгованості. по договору за тілом кредиту та відсоткам у загальному розмірі 31 680 грн підлягають задоволенню.
Разом з цим, нарахування пені (штрафу) у розмірі 185, 26 грн. здійснено із порушенням п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України та пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». 
Так, відповідно до п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України згідно п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 
- у періоді існування особливих правових наслідків, - таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 
- у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 
-у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Такі самі наслідки закріплені в п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і станом на дату розгляду цієї справи діє на території України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
Враховуючи вищевикладене, кредитодавець в порушення вимог п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України та п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» неправомірно нарахував пеню, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки пені у розмірі 185, 26 грн. 
Щодо строку позовної давності.
Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. 
Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. 
Таким чином, посилання предствника відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Понесені витрати на професійну правничу допомогу позивачем підтверджуються копіями Договору про надання правової допомоги № 01/07/2024 від 01.07.2024 з додатками між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; Заявки на надання юридичної допомоги № 662 від 01.01.2025; Витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025. 
Разом з цим, представником відповідач ОСОБА_1 заявлено клопотання про зменшення суми судових витрат на правничу допомогу  як таких, що є не співмірною із сумою взятого кредиту. 
З урахуванням наведених позицій позивача та відповідача, а також висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 щодо визначення витрат, понесених на правничу допомогу, суд вважає, що дана справа не є складною, по даній категорії справ існує узгоджена та усталена судова практика, з урахуванням ціни позову, а також розміру взятого кредиту відповідачем, застосовуючи принципи пропорційності, співмірності та достатності, суд приходить до висновку про зменшення суми понесених витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача до 4 000 грн.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підтвердження сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. позивачем надано копію платіжну квитанції № 0502950020 від 10.03.2025.
Оскільки позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості на користь ТОВ «Споживчий Центр» у загальному розмірі 31 680 грн., що складає 99, 41 % від суми заявлених позовних вимог, то на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2 408, 10 грн. ( 2 422 грн. 40 коп.* 99,14 % = 2 408 грн. 10 коп.). 
З огляду на вище наведене та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення боргованості за договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926; місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3 офіс 306) заборгованість за Договором № 4400282 від 01.07.2021 у розмірі 31 680 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
В решті заявлених позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926; місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3 офіс 306) понесені судові витрати частково, а саме: за сплату судового збору у розмірі 2 408 (дві тисячі чотириста вісім) гривні 10 копійок, за правничу допомогу - у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 16.02.2026 року.

Суддя: О.Х. Ширінська