Справа № 420/33533/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
02 жовтня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 10.12.2022 по 20.05.2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок з 10.12.2022 по 20.05.2023 включно ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії), грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших складових грошового забезпечення, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди ОСОБА_1 з 10 грудня 2022 по 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди з 10 грудня 2022 по 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, при обчисленні розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 ;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 з врахуванням додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонному загоні ДПСУ).
Впродовж усього періоду військової служби ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України.
04 серпня 2025 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби на підставі наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 02.08.2025 №1166-ОС за підпунктом «б» (за станом здоров`я: за наявності інвалідності).
Як зазначено у позові, після звільнення, ОСОБА_1 виявлено недоплату посадового окладу та окладу за військовим званням за 2022-2023 рік, що вплинуло і на інші складові грошового забезпечення при здійсненні остаточного розрахунку при звільненні, а також незаконне, на думку позивача, стягнення військового збору з грошового забезпечення ОСОБА_1 у період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Так, за твердженням позивача, при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні щорічних відпусток та додаткових відпусток, як учаснику бойових дій, протиправно не включені до складу грошового забезпечення суми додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
За твердженням позивача, при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, відповідач протиправно застосовував таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, у період з 10.12.2022 до 20.05.2023, що призвело до неправильного нарахування та зменшення розміру грошового забезпечення. Натомість, позивач вважає, що відповідач мав застосовувати прожитковий мінімум, встановлений на 01 січня календарного року.
На переконання позивача, у межах заявлених позивачем вимог, підлягає перерахунку з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, в якому було здійснено нарахування, як розрахункової величини посадового окладу та окладу за військовим званням, за період з 10.12.2022 по 20.05.2023 грошове забезпечення, грошова допомога для оздоровлення, надбавки, премії, компенсації щорічних відпусток при звільненні та інші складові грошового забезпечення, розмір яких визначається з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням.
У позові також вказано, що позивач має право на компенсацію сум військового збору з усього грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації), в тому числі додаткової винагороди, за період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ.
Стислий виклад заперечень відповідача.
У відзиві представник відповідача зазначив, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103), розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунку розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року (п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону).
Представник відповідача у відзиві також акцентував увагу, що Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України з 2018 року визначається Наказом МВС України № 558 від 25.06.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 червня 2019 року N 518), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 р. за №854/32306. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 немає жодного відношення до військовослужбовців та органів Державної прикордонної служби.
Позивач в період з 2022 до 2025 роки проходив військову службу саме в Державній прикордонній службі України.
На переконання представника відповідача, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не відноситься до складу грошового забезпечення та не відноситься до щомісячних видів грошового забезпечення. додаткова винагорода, встановлена Постановою №168, є додатковою виплатою, розмір якої залежить від певних умов та не є фіксованим, та яка виплачується на підставі наказів начальника в розмірі до 100000 гривень та лише на період дії воєнного стану, тобто тимчасово. Враховуючи тимчасовий, пропорційний та цільовий (конкретний) характер додаткової винагороди, передбаченої ПКМУ №168, врахування такої при нарахування компенсації за невикористані дні відпусток є очевидно протиправним.
У відзиві також вказано, що до 20.05.2023 посадовий оклад та оклад за військовим званням визначався та нараховувався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2018 року №169 «Про затвердження схем тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України». Відповідно до вищезазначених документів розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. З 20.05.2023 розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням Позивача, розраховувався виходячи з розміру 1762 гривні та визначався шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704.
Враховуючи наведене у відзиві, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Процесуальні дії у справі.
Суд ухвалою від 07.10.2025 прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.262 КАС України в електронній формі, встановив сторонам строки для надання заяв по суті, задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів та витребував у Військової частини НОМЕР_1 :
докази проходження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) служби у Військовій частині НОМЕР_1 (копії наказів про зарахування до списків та виключення зі списків, тощо);
інформацію та підтверджуючі документи про всі періоди безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
копії документів (витяги з них), що підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойових (спеціальних завдань або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, копії (витяги) з журналів бойових дій, бойових донесень, рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань тощо за весь період військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ;
довідку щодо виплаченої грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток (за які періоди) із детальним розрахунком порядку нарахування цієї компенсації та із зазначенням про включення/невключення до її обрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168;
довідку щодо виплаченої грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій (за які періоди) із детальним розрахунком порядку нарахування цієї компенсації та із зазначенням про включення/невключення до її обрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168;
довідку щодо середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.
інформацію та докази про видачу ОСОБА_1 грошового атестату під час звільнення або інформації про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення при звільненні;
інформацію про розмір нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення (із зазначенням усіх його складових), за період з 10.12.2022 по 20.05.2023, із обов`язковим зазначенням інформації з якого розміру прожиткового мінімуму вони були розраховані;
докази безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), в тому числі, але не виключно витяги з бойових наказів, копії рапортів командирів витяги з журналів бойових дій, витяги з бойових донесень.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом та доданими до нього доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та не заперечується сторонами у заявах по суті, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 10.12.2022 до 04.08.2025, що також підтверджується копією витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 10.12.2022 №935-ОС про зарахування позивача до списків особового складу та копією витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.08.2025 №1166-ОС про виключення позивача зі списків особового складу.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 від 05.04.2016, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.08.2025 №1166-ОС (зі змінами відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 26.09.2025 №1431-ОС), старшого солдата ОСОБА_1 (П-068776), призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора відділення технічних засобів охорони державного кордону третьої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ), звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 18.07.2025 № 1077-ОС за підпунктом «б» (за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 04 серпня 2025 року
В означеному наказі передбачено здійснити такі виплати під час звільнення:
одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 04 відсотків місячного грошового забезпечення за 40 повних календарних місяців служби;
грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022, 2023, 2024, 2025 в кількості 56 календарних днів.
Суд також встановив, що, на заяву позивача від 05.09.2025 №Ш-969, Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь №09/Ш-969/983 від 10.09.2025, в якій, зокрема зазначено, що у лютому 2018 року відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» до зазначеної норми були внесені зміни, а саме п.4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 викладено в новій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 i 14.».
Дослідивши наявні в матеріалах справи розрахункові листи за період з грудня 2022 року до серпня 2025 року, суд встановив, що у період з 10.12.2022 до 20.05.2023 позивачу виплачувалось грошове забезпечення з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн, що також визнається відповідачем у відзиві.
Відповідно до розрахункових листків за період з грудня 2022 року до серпня 2025 року, позивачу виплачувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стан» у таких розмірах: грудень 2022 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; січень 2023 року дод. винагор. 70000АТ – 47429,35; лютий 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; березень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 25714,29 грн; квітень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 11612,90 грн; травень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; червень 2023 року дод. винагор. 30000АТ - 30000,00 грн; за липень-вересень 2023 року виплачено додаткову винагороду 30000АТ у вересні 2023 року – 80322,58 грн; жовтень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 12000,00 грн; листопад 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; грудень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; січень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 12580,65 грн; лютий 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; березень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; квітень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 12580,65 грн; травень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 0,00 грн; червень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 3870,97 грн; липень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 25000,00 грн; серпень 2024 року дод. винагор. 30000,00АТ – 26129,03 грн; вересень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор. 100000АТ – 57096,78 грн; жовтень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 36666,67 грн; листопад 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 41935,48 грн; грудень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 44333,33 грн; січень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 25161,29 грн; лютий 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 57096,78 грн; березень 2025 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; квітень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 43548,39 грн; травень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 78333,33 грн; червень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 83225,80 грн; липень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 23333,33 грн; серпень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 40967,74 грн.
Означеними розрахунковими листами підтверджено щомісячне утримання з грошового забезпечення позивача за період з 10.12.2022 до 04.08.2025 суми військового збору у розмірі 1,5 відсотки від суми нарахованого грошового забезпечення.
Відповідно до означених розрахункових листів, позивач отримав такі види додаткового грошового забезпечення:
допомога на оздоровлення – у травні 2023 року в сумі 23398,50 грн (з урахуванням здійсненого перерахунку за березень 2023 року); у лютому 2024 року в сумі 23398,50 грн та у січні 2025 року в сумі 23398,50 грн;
матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань – у квітні 2023 року в сумі 900,00 грн, у червні 2024 року в сумі 900,00 грн та у серпні 2025 року в сумі 900,00 грн.
Преміювання здійснювалось щомісячно у таких розмірах: грудень 2022 – січень 2023 року – 240%; лютий 2023 – серпень 2025 – 510%.
Надбавка за вислугу років у період з 10.12.2022 до 04.08.2025 складала 25%, надбавка за особливості проходження служби – 40%.
У період проходження служби у Військовій частині позивачу також виплачувалась винагорода за бойове чергування у розмірі 20% та додаткова премія у розмірі 20%.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії та бездіяльність під час обрахунку грошового забезпечення позивача, а також протиправно утримано військовий збір, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення, окрім іншого, входять посадовий оклад та оклад за військовим званням.
Частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка передбачала з 01.03.2018 збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців (далі – Постанова №704).
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до постанови №704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі – Постанова №103).
Пунктом 6 постанови №103 внесено зміни до постанови №704, внаслідок яких пункт 4 постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 пункт 4 постанови №704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно з якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція пункту 4 постанови №704, яка існувала до зазначених змін.
Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені постановою №103, зокрема, до пункту 4 постанови №704, визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020 діє редакція пункту 4 постанови №704, яка існувала до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але з гарантією того, що такий показник прожиткового мінімуму повинен становити не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
При вирішенні питання щодо можливості застосування мінімальної заробітної плати, в даному випадку не менше її 50 відсотків, як розрахункової величини при обрахунку посадового окладу, суд враховує, що пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Норми пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII були чинними як на дату прийняття постанови №704, так і станом після 29.01.2020, та неконституційними не визнавалися.
Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є постанова №704, місце таких в системі нормативно-правових актів, оскільки всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, перевагу слід надати положенням Закону, як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, суд доходить висновку, що п.4 постанови №704 з 29.01.2020 має застосовуватись в такій редакції: «Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.».
За таких встановлених обставин судом відхиляються доводи відповідача щодо незастосування до спірних правовідносин п. 4 постанови КМУ №704 у первісній редакції.
Суд також застосовує висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 02.08.2022 по справі №440/6017/21:
а) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
б) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа Військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за Військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік);
в) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за Військовим (спеціальним) званням.
Суд встановив, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік« у 2022 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року - 2481 гривні, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік« у 2023 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684 грн, в той час коли Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік« прожитковий мінімум встановлювався у розмірі 1762 грн.
Отже, на підставі викладеного, суд доходить висновку, що саме з 29.01.2020, тобто з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі №826/6453/18, наявні правові підстави для перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постанові від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24, де Верховний Суд дійшов висновку, що має застосовуватись саме пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн.
Щодо обчислення інших виді грошового забезпечення позивача, то суд виходить з такого.
Частинами 1, 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ, встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до вимог ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Главою 14 розділу 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 (далі – Інструкція №558), начальники (командири) органів Держприкордонслужби мають право преміювати військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів з числа осіб, які не проходили до зарахування на навчання військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.
Розмір премії у відсотках посадового окладу установлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) - наказами вищих начальників.
Главою 1 розділу 3 Інструкції №558 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за наявності вислуги років на військовій службі виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць, зокрема від 1 до 5 років - 25%.
Згідно з главою 2 розділу 3 Інструкції №558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Відповідно до глави 7 розділу 4 Інструкції №558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.
Главою 6 розділу 4 Інструкції №558 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.
Суд встановив, що позивачу у травні 2023 виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі 23398,50 грн, а у квітні 2023 року - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 900,00 грн.
Преміювання здійснювалось щомісячно у таких розмірах: грудень 2022 – січень 2023 року – 240%; лютий 2023 – серпень 2025 – 510%.
Надбавка за вислугу років у період з 10.12.2022 до 04.08.2025 складала 25%, надбавка за особливості проходження служби – 40%.
Інші види додаткових одноразових винагород (додаткова премія, винагорода за бойове чергування) також обраховуються з урахуванням посадового окладу.
Враховуючи, що виплата додаткових видів грошового забезпечення таких як грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за вислугу років, додаткова премія та винагорода за бойове чергування обраховуються з посадового окладу та окладу за військове звання, суд доходить висновку, що означені види грошового забезпечення також мають бути обраховані з посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Натомість, матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем у поданому відзиві, що грошове забезпечення позивача, в тому числі грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за вислугу років, додаткова премія та винагорода за бойове чергування, за період з 10.12.2022 по 20.05.2023, обраховані з посадового окладу та окладу за військове звання, що розраховані із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року у сумі 1762,00 грн, що є протиправним.
Враховуючи вищенаведені норми права, висновки Верховного Суду та встановлені судом обставини у справі, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом:
визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 10.12.2022 до 20.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, додаткової премії, винагороди за бойове чергування, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, без врахування положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020 року);
зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок з 10.12.2022 до 20.05.2023 ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, додаткової премії, винагороди за бойове чергування, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії), обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо позовних вимог про зобов`язання виплатити перераховане грошове забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає таке.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, затверджені порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).
Відповідно до пункту 2 Порядку №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема військовослужбовця, а також особам, з числа військовослужбовців звільнених із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктами 4 та 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, Порядком №44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.
Суд звертає увагу, що на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу.
Отже, відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача заявлену компенсацію, оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої відповідачем сум грошового забезпечення, які не були належним чином виплачені під час проходження служби, тобто у майбутньому, а отже відповідні позовні вимоги є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Вирішуючи позовні вимоги щодо позовної вимоги про нарахування та виплату суми утриманого військового збору з грошового забезпечення в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф, суд виходить з такого.
Відповідно до підпункту 16-1 пункту 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції, чинній до внесення до нього змін згідно з Законом України №4015-IX від 10.10.2024, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Своєю чергою, відповідно до підпункту 16-1 пункту 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції, чинній після внесення до нього змін згідно Закону України від 10.10.2024 №4015-IX, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є: 1) особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; 2) фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку першої, другої та четвертої груп; 3) платники єдиного податку третьої групи, крім електронних резидентів (е-резидентів).
Військовий збір для платників збору, зазначених у підпунктах 2 та 3 цього підпункту, встановлюється з 1 січня 2025 року до 31 грудня року, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX.
Оскільки з 24.02.2022 діє правовий режим воєнного стану, а не період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), абзац 3 пп. 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не підлягав застосуванню до спірних правовідносин до 09.07.2022.
З 09.07.2022 у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи військовослужбовців у вигляді грошового забезпечення на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
Об`єктом оподаткування збором є: 1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; 2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - щомісячна сума, що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; 3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 292 цього Кодексу.
Ставка збору становить, зокрема для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).
Починаючи з 1 січня року, наступного за роком, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, ставка збору для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту.
У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168, в редакції станом на 10.12.2022 – день початку проходження служби позивачем та у послідуючих редакціях) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби (…) виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Як вже зазначалося вище, за приписами пункту 1-1 постанови № 168, на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби (…), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (…)
Військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань (…).
При цьому, пп. 1.7 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ «Прикінцеві положення» ПК України передбачає звільнення від оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців у період дії воєнного стану на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
Відповідно до розрахункових листків за період з грудня 2022 року до серпня 2025 року, позивачу виплачувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стан» у таких розмірах: грудень 2022 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; січень 2023 року дод. винагор. 70000АТ – 47429,35; лютий 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; березень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 25714,29 грн; квітень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 11612,90 грн; травень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; червень 2023 року дод. винагор. 30000АТ - 30000,00 грн; за липень-вересень 2023 року виплачено додаткову винагороду 30000АТ у вересні 2023 року – 80322,58 грн; жовтень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 12000,00 грн; листопад 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; грудень 2023 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; січень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 12580,65 грн; лютий 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; березень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; квітень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 12580,65 грн; травень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 0,00 грн; червень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 3870,97 грн; липень 2024 року дод. винагор. 30000АТ – 25000,00 грн; серпень 2024 року дод. винагор. 30000,00АТ – 26129,03 грн; вересень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор. 100000АТ – 57096,78 грн; жовтень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 36666,67 грн; листопад 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 41935,48 грн; грудень 2024 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 44333,33 грн; січень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 25161,29 грн; лютий 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 57096,78 грн; березень 2025 року дод. винагор. 30000АТ – 30000,00 грн; квітень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 43548,39 грн; травень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 78333,33 грн; червень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 83225,80 грн; липень 2025 року дод. винагор. 30000АТ та дод. винагор 100000АТ – 23333,33 грн; серпень 2025 року дод. винагор. НОМЕР_5 та дод. винагор НОМЕР_6 – 40967,74 грн.
Означеними розрахунковими листами підтверджено щомісячне утримання з грошового забезпечення позивача за період з 10.12.2022 до 04.08.2025 суми військового збору у розмірі 1,5 відсотки від суми нарахованого грошового забезпечення.
Суд ухвалою від 07.10.2025 витребував у Військової частини НОМЕР_1 , зокрема:
інформацію та підтверджуючі документи про всі періоди безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
копії документів (витяги з них), що підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойових (спеціальних завдань або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, копії (витяги) з журналів бойових дій, бойових донесень, рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань тощо за весь період військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ;
докази безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), в тому числі, але не виключно витяги з бойових наказів, копії рапортів командирів витяги з журналів бойових дій, витяги з бойових донесень.
Натомість, відповідач не надав витребуваних судом доказів.
У відзиві відповідач також не навів жодних аргументів щодо відсутності права позивача на компенсацію утриманого військового збору за період військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідач у відзиві лише обмежився цитуванням норм законодавства безвідносно до фактичних обставин справи, ґрунтовних заперечень на позовні вимоги в цій частині позовних вимог відповідач у відзиві не навів.
За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач не виконав обов`язку щодо доведення правомірності своїх рішень, що встановлено у ч.2 ст.77 КАС України.
Суд зазначає, що, відповідно до ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Отже, на переконання суду, враховуючи, що позивачу безперервно виплачувалась додаткова грошова винагороду протягом періоду служби з 10.12.2022 до 04.08.2025 у відповідності до умов Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд доходить висновку, що позивач має право на компенсацію сум військового збору, стягнутого з грошового забезпечення за період з 10.12.2022 до 04.08.2025. 
З огляду на вищезазначене, враховуючи презумпцію протиправності рішень, дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень та невиконання відповідачем обов`язку доказування правомірності своїх дій, невиконання ухвали суду про витребування доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині шляхом:
визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди ОСОБА_1 з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 року в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ;
зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ.
Вирішуючи позовні вимоги щодо неврахування додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, при обчисленні розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій), суд виходить з такого.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (надалі - Закон №2011-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин 04.08.2025) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ).
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до Закону України від 03.04.2003 №661-IV «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення (ст.6).
Адміністрація Державної прикордонної служби України (Адміністрація Держприкордонслужби) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ (п.1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою КМУ №533 від 16.10.2014).
Також, відповідно до Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 №1085/2010, Адміністрація Державної прикордонної служби України, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України.
З урахуванням наведеного, суд висновує, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення у складі Міністерства внутрішніх справ України.
Отже, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок виплати грошового забезпечення, з урахуванням обставин цієї справи, визначається Міністерством внутрішніх справи України.
Як вже зазначалось судом, 30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, пунктом 3 якої встановлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством внутрішніх справ.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (надалі - Інструкція №558).
Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 (надалі - Постанова №168) встановлена на період воєнного стану, додаткова винагорода (до 30000 грн та до 100 000 грн), порядок, умови і розміри виплати якої визначаються міністерствами та державними органами за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки (п.2-1 Постанови №168).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 №726, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за №1543/40599, затверджені Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (надалі - Особливості №726, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на час виключення позивача зі списків військової частини – 04.08.2025).
За приписами п.п.1 п.2 Особливостей №726, на період воєнного стану виплачуються додаткова винагорода, в тому числі:
у розмірі 30000 грн військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
Пунктом 15 Особливостей №726 встановлено, що винагороди, визначені пунктом 2 цих Особливостей, є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення.
За наведених обставин, суд зазначає, у спірних правовідносинах, додаткова винагорода, встановлена Постановою №168, у встановленому законом порядку, уповноваженою на те особою, віднесена до одноразового додаткового виду грошового забезпечення.
Як вже зазначалось, Інструкція №558 визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) (п.1 розділу І).
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції №558, термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
Місячне грошове забезпечення складається із основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
Главою 8 розділу V Інструкції №558 врегульоване питання щодо виплати, що здійснюються військовослужбовцям у разі звільнення їх з військової служби.
Так, за приписами пункту 6 глави 8 розділу V Інструкції №558, у рік звільнення зі служби військовослужбовцям, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Суд зазначає, що спірним в цій справі є питання правомірності невключення відповідачем додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, до розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки.
Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що встановивши Постановою №168 можливість отримання додаткової винагороди, Кабінет Міністрів України надав, зокрема МВС України повноваження на встановлення особливостей виплати такої додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка Особливостями №726 віднесена до одноразового додаткового виду грошового забезпечення, яке, у свою чергу, не входить до місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки, що встановлено Інструкцією №558.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.02.2026 у справі №420/77/25, яку, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує під час розгляду цієї справи.
Суд також наголошує, що, відповідно до змісту правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Суд звертає увагу на те, що у справі №240/32125/23, на яку покликається позивач у позові, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невключенням додаткової винагороди, запровадженої постановою №168, до складу грошового забезпечення для обчислення компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки під час проходження військової служби у Збройних Силах України. Натомість, ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної прикордонної служби України.
Суд відхиляє посилання позивача на постанови апеляційних адміністративних судів, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що додаткова винагорода військовослужбовцям на період дії воєнного стану не є одноразовим видом грошового забезпечення, а тому у відповідача відсутні підстави для включення до складу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних відпусток додаткової винагороди, виплату якої передбачено постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, при обчисленні розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 , з врахуванням додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на вищевикладене та встановлені обставини у справі, норми законодавства та враховуючи висновки Верховного Суду у справі від 12.02.2026 у справі № 420/77/25, від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24, суд дійшов висновку, що позовна заява належить до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач згідно з п.1, 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Інші доводи сторін по суті спірних правовідносин суд вважає спростованими вищенаведеними висновками.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 10.12.2022 до 20.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, додаткової премії, винагороди за бойове чергування, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, без врахування положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020 року).
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок з 10.12.2022 до 20.05.2023 ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, додаткової премії, винагороди за бойове чергування, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії), обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди ОСОБА_1 з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 року в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди з 10 грудня 2022 до 04 серпня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО