КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року м. Київ справа №320/4757/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Приватного підприємства "Астор Моноліт" до Міністерства економіки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Астор Моноліт" з позовом до Міністерства економіки України, в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства економіки України про відмову у видачі Приватному підприємству «Астор Моноліт» висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями, що здійснюються відповідно до контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, укладеного з «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), яке затверджено наказом Міністерства економіки України від 26.12.2023 № 20241;
зобов`язати Міністерство економіки України видати Приватному підприємству «Астор Моноліт» висновок щодо продовження граничних строків розрахунків за операцією з імпорту 1 (одного) позиційного пристрою 3-х площинного (TES-UIT-V_644-7) та 2 (двох) позиційних пристроїв 2-х площинних (TES-IT-H_33-3) відповідно до зовнішньоекономічного контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, укладеного з компанією-нерезидентом «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), в частині здійсненої 01.02.2023 передоплати в сумі 970 000,00 Євро на строк з 05.11.2023 до 28.01.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що наказ Міністерства економіки щодо відмови у видачі висновку про продовження граничних строків розрахунків за імпортною операцією позивача, є протиправним, оскільки відповідач, розглядаючи заяву від не взяв до уваги комплект документів, які підтверджували факт неможливості виконання умов контракту щодо поставки, при цьому, обґрунтованих підстав для відмови у видачі висновку відповідач не мав, а тому вважає, що оскаржуване рішення Мінекономіки є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач також акцентує увагу на тому, що відповідач по тому ж самому контракту вже видавав висновок про продовження строку, не вказуючи на невідповідність документів та контракту умовам Порядку, при повторному зверненні відповіду було надано повний перелік документів, при цьому, відповідачем було порушено строк розгляду заяви. 
Відповідач надав суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позову та зазначає про відсутність правових підстав для прийняття позитивного рішення за поданим позивачем пакетом документів, у зв`язку з тим, щобули відсутні підстави для прийняття іншого, аніж оскаржуване рішення. Проте, Мінекономіки за поданим пакетом документів не вбачало підстав для віднесення контракту позивача до договорів з постачання складних технічних виробів. При цьому, факт видачі висновку у червні 2023 року не відміняє того факту, що у виконанні контракту відсутній прогрес, а листи нерезидентів не пояснюють причини затримки виконання та яким саме чином на виникнення затримки вплинула складність обладнання. Із листів нерезидентів вбачається завантаженість виробництва (можливо через попит на обладнання саме даного виробника або постачальника комплектуючих), але жодним чином не через технологічну складність.
Крім того, відповідач наголошує на тому, що у даному випадку, збільшений строк розгляду заяви позивача не має жодного впливу на оскаржуваний наказ, оскільки перевищення строку розгляду не відміняє факту невідповідності контракту вимогам п. 2 Порядку.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 прийнято справу до провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство «Астор Моноліт» подано Міністерству економіки України заяву від 14.04.2023 щодо продовження граничних строків розрахунків за операцією з імпорту 1 (одного) позиційного пристрою 3-х площинного (TES-UIT-V_644-7) та 2 (двох) позиційних пристроїв 2-х площинних (TES-IT-H_33-3) відповідно до зовнішньоекономічного контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, укладеного з компанією-нерезидентом «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), в частині здійсненої 01.02.2023 передоплати в сумі 970000,00 євро на строк з 05.11.2023 до 28.01.2024, до якої долучено: копію контракту від 11.01.2023; копію проформи фактури (інвойсу) № 1003 від 20.01.2023; копію платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 01.02.2023; копію листа ПП «Астор Моноліт» № 04-23 від 31.05.2023 про надання додаткових документів; копію листа від 29.05.2023 виробника «Аcuitas» адресовану замовнику BVLM Bulgaria LTD щодо збільшення строку виробництва, у зв`язку з затримкою постачання компонентів системи, з перекладом на українську мову; копію листа № 14 від 30.05.2023 продавця адресованого покупцю ПП «Астор Моноліт» щодо збільшення строку поставки враховуючи повідомлення виробника, з перекладом на українську мову.
Наказом Міністерства економіки України від 14.06.2023 № 5500, на підставі матеріалів ПП «Астор Моноліт» від 14.04.2023 надано позивачу висновок № 4432-09/2577-07 від 19.06.2023 щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банків, яким продовжено граничні строки розрахунків по договору поставки від 11.01.2023 на суму 1095000,00 євро з 31.07.2023 до 05.11.2023.
У подальшому, позивачем подано відповідачу заяву від 08.11.2023 (вх. № 07/104311-23 від 09.11.2023 з додатками щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, в межах договору (контракту) № BVLM -АМ-02 від 11.01.2023, до якої долучено наступні документи: копію контракту № BVLM -АМ-02 від 11.01.2023; копію додатку до контракту № 1 від 04.10.2023; копію проформи фактури (інвойсу) № 1003 від 20.01.2023; копію платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 01.02.2023; копію листа від 29.09.2023 виробника «Аcuitas» адресовану замовнику BVLM Bulgaria» LTD щодо збільшення строку виробництва, у зв`язку з затримкою постачання компонентів системи, з перекладом на українську мову; копію листа від 02.10.2023 № 24 продавця адресованого покупцю (позивачу) щодо збільшення строку поставки, враховуючи повідомлення виробника, з перекладом на українську мову; копію висновку Міністерства економіки України № 4432-09/ 2577-07 від 19.06.2023 щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, яким продовжено граничні строки розрахунків по контракту від 11.01.2023.
За результатами розгляду поданих позивачем документів, відповідачем листом про результати розгляду № 4432-10/71522-07 від 21.12.2023, повідомлено, що видано наказ № 20241 від 26.12.2023 «Про відмову у видачі ПП «Астор Моноліт» висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком».
Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, визначає Закон України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII (далі - Закон № 2473).
Частинами 1, 2 ст. 3 вказаного Закону № 2473 регламентовано, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону № 2473 Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.2019 № 838 затверджено Положення про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, у відповідності до пункту 1 якого Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (Мінекономіки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує: формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну промислову політику, державну військово-промислову політику, державну інвестиційну політику, державну зовнішньоекономічну політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності, управління об`єктами державної власності, розвитку підприємництва, державно-приватного партнерства, інтелектуальної власності, інноваційної діяльності в реальному секторі економіки, туризму та курортів (крім здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів), державних та публічних закупівель, а також державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів; формування та реалізацію державної політики у сфері державної статистики, державного матеріального резерву, експортного контролю; формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами, державної регуляторної політики та державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; реалізацію державної політики у сфері організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності; формування та реалізує державну аграрну політику, державну політику у сфері сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, охорони прав на сорти рослин, тваринництва, насінництва та розсадництва; формування та реалізацію державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства та безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, лісового та мисливського господарства, ветеринарної медицини, безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, у сфері карантину та захисту рослин, у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів; формування державної політики у сфері нагляду (контролю) у системі інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу; формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу; формування та реалізацію державної політики у сфері промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю та зайнятість населення.
Мінекономіки є уповноваженим органом з питань координації діяльності з реалізації державного оборонного замовлення.
Отже, Мінекономіки є суб`єктом владних повноважень, який уповноважений, з урахувань вимог ст. 13 Закону № 2473, за окремими операціями з експорту та імпорту товарів продовжувати граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, шляхом видачі висновку.
У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2019 № 104 затверджено Порядок видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі - Порядок № 104), який визначає механізм видачі висновків щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі - висновки), перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду і перелік товарів, за якими документи для видачі висновку залишаються без розгляду.
Відповідно до приписів п. 2 Порядку № 104 висновок видається Мінекономіки за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, що здійснюються резидентами, а саме: під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) виробничої кооперації - операціями з постачання сировини, матеріалів, вузлів, деталей, запасних частин, заготовок напівфабрикатів, комплектувальних та інших виробів галузевого і міжгалузевого призначення, що технологічно взаємозв`язані і необхідні для виготовлення кінцевої продукції; під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) консигнації - операціями з реалізації товарів, відповідно до яких одна сторона (консигнатор) зобов`язується за дорученням іншої сторони (консигнанта) продати протягом визначеного часу дії угоди консигнації за обумовлену винагороду з консигнаційного складу від свого імені товари, які належать консигнанту; під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) у будівництві - операціями з виробництва та постачання будівельних матеріалів, конструкцій, машин і механізмів, обладнання та матеріалів для виконання необхідних робіт; під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) тендерної поставки - операціями з постачання товарів, замовлених за результатами міжнародних торгів (тендерів); під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) гарантійного обслуговування - експортними операціями з постачання товарів та проведення розрахунків частинами після підписання відповідних актів технічного приймання (випробовування, установки, монтажу, налагодження) товарів, а також проведення остаточних розрахунків після закінчення відповідного гарантійного періоду; під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) постачання складних технічних виробів - імпортними операціями з постачання устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з постачання складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів; під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) постачання товарів спеціального призначення - операціями з міжнародних передач товарів військового призначення та подвійного використання згідно з переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; операціями з постачання природного газу за контрактами з постачальниками природного газу, які здійснює Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, та з транспортування (транзиту) природного газу іноземного власника для його подачі у визначені договором місця (точки) та проведення остаточних розрахунків після підписання відповідних актів.
Згідно із п. 3 Порядку № 104 для одержання висновку резидент надсилає поштою або подає особисто у паперовому вигляді чи через Єдиний державний портал адміністративних послуг Мінекономіки в електронній формі такі документи: заяву на одержання висновку (далі - заява) за формою, затвердженою Мінекономіки, що містить відомості про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення та обґрунтування необхідності продовження установленого строку розрахунків на певний період; копії зовнішньоекономічного договору (контракту), усіх специфікацій, додатків, додаткових угод та інших документів, які є невід`ємними частинами договору (контракту), засвідчені в установленому законодавством порядку. У разі коли зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено іноземною мовою, резидент додає його переклад на українську мову; копії документів, що підтверджують здійснення операції з експорту (імпорту) товарів, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, митних декларацій, коносаментів, транспортних документів, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг), засвідчені в установленому законодавством порядку; копії листів, повідомлень, які обумовлюють та обґрунтовують необхідність продовження установлених строків розрахунків, засвідчені в установленому законодавством порядку.
Оформлення та подання резидентами в електронній формі для одержання висновку документів, оформлення та видача Мінекономіки в електронній формі висновку здійснюються через Єдиний державний портал адміністративних послуг згідно з вимогами законодавства у сфері електронних довірчих послуг і цього Порядку.
У разі коли документи подано резидентом в електронній формі у вихідний, святковий, інший неробочий день або в неробочий час робочого дня, днем подання таких документів вважається перший робочий день, що настає за таким днем.
За правилами, визначеними у п. 4 - 9 Порядку № 104, Мінекономіки розглядає подані резидентом для одержання висновку документи згідно з цим Порядком і протягом 10 робочих днів з дати їх одержання приймає рішення про видачу або про відмову у видачі висновку.
Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінекономіки не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.
Строк продовження розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів обчислюється не раніше одержання Мінекономіки документів.
Висновок оформлюється в електронній формі та/або паперовому вигляді в одному примірнику за формою, затвердженою Мінекономіки.
Видача висновку здійснюється безоплатно.
Висновок видається резиденту в паперовому вигляді за наявності документа, що посвідчує його особу, або уповноваженому представникові резидента за умови подання до Мінекономіки оригіналу довіреності, що засвідчує право на одержання висновку, та документа, що посвідчує особу представника.
Видача висновку, оформленого в електронній формі, здійснюється шляхом його надсилання через Єдиний державний портал адміністративних послуг до персонального кабінету резидента (за його наявності), зазначеного у заяві на одержання висновку, протягом одного робочого дня з дня видачі висновку.
Разом з цим, в розрізі положень п. 10 Порядку №104 у видачі висновку може бути відмовлено у разі, коли: у поданих резидентом документах виявлено недостовірну інформацію; документи подано з порушенням вимог, зазначених у п. 3 цього Порядку, в тому числі вимог щодо комплектності та оформлення документів; заява, додані до неї документи (документ) підписані (засвідчені) особою, яка не має на це повноважень; у зовнішньоекономічному договорі (контракті) відсутні істотні умови договору, передбачені законодавством; операція резидента з експорту (імпорту) товарів не належить до окремої операції, визначеної п. 2 цього Порядку; операція резидента здійснюється з товарами, що включені до переліку товарів, за якими звернення про видачу висновку залишаються без розгляду, згідно з додатком; продовження строків розрахунків виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) за операцією з експорту (імпорту) товарів зумовлено форс-мажорними обставинами; у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості про резидента або наявні відомості про його припинення.
Згідно із п. 12 Порядку № 104 у рішенні про відмову у видачі висновку зазначаються причини відмови з посиланням на положення законодавства.
Повідомлення про відмову у видачі висновку надсилається резиденту поштою на адресу його місцезнаходження та/або в електронній формі через Єдиний державний портал адміністративних послуг до персонального кабінету резидента (за його наявності) не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття рішення про відмову у видачі висновку. За вибором резидента повідомлення про відмову у видачі висновку може бути отримано резидентом особисто.
Тож, з наведеного слідує, що за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку; перелік документів, які подаються резидентом для отримання висновку, не подання яких має своїм наслідком відмову у видачі висновку, визначено Порядком № 104; строк розгляду поданих резидентом документів для отримання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком України становить 10 робочих днів з дати їх одержання; рішення про відмову у видачі висновку має містити причини відмови у його видачі із посиланням на положення чинного законодавства.
Як вбачається з листа Міністерства економіки України № 4432-10/71522-07 від 27.12.2023, яким позивача повідомлено про видачу спірного наказу та роз`яснено підстави його прийняття, підставою для відмови у видачі позивачу висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів стало те, що надані Контракт та його невід`ємні частини не відповідають вимогам до окремих операцій з експорту та імпорту товарів, що здійснюються резидентами під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які визначені п. 2 Порядку. Тобто, позивачем було подано до відповідача заяву від 08.11.2023 (вх. № 07/104311-23 від 09.11.2023) з документами щодо продовження граничних строків розрахунків за операцією, яка не передбачена п. 2 Порядку.
Судом досліджено, що контракт стосувався окремих операцій імпорту товарів, що здійснюються резидентами, а саме: договорів постачання складних технічних виробів (позиційних пристроїв), на які, Мінекономіки видається висновок, відповідно до пункту 2 Порядку № 104, адже листом виробника від 29.05.2023 адресованому постачальнику позивача вказується на те, що замовлені позивачем позиційні пристрої за контрактом є складними технічними виробами. 
Таким чином, строк виготовлення та транспортування спочатку становив 280 днів, а потім був збільшений додатковою угодою до 364 днів, що перевищує встановлений п. 2 Порядку 180 денний строк.
Відтак, контракт стосувався договорів постачання складних технічних виробів (позиційних пристроїв), що потребують гарантійного обслуговування, строк поставки, яких перевищує встановлений п. 2 Порядку 180 денний строк, що дає підстави стверджувати про те, що вказаний контракт підпадає під вимоги п. 2 Порядку, а саме: зовнішньоекономічний контракт, за яким здійснюються операції резидента, відноситься до договорів постачання складних технічних виробів - імпортними операціями з постачання устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з постачання складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів.
Доказів того, що контракт не стосувався складних технічних виробів, відповідачем не надано та зміст своїх доводів не розкрито, а надані у відзиві пояснення в цій частині ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні та не доведені належними та допустимими доказами.
Суд вважає, що зазначенні у оскаржуваному рішенні підстави для відмови у видачі позивачу висновку, суперечить висновку від 19.06.2023, де самим відповідачем визнано, що контракт позивача підпадає під вимоги пункту 2 Порядку, що не було спростовано відповідачем (наказ Міністерства економіки України від 14.06.2023 № 5500 за контрактом/договором поставки № BVLM-AM-02 від 11.01.2023).
Таким чином, відповідач, видавши позивачу висновок щодо граничних строків розрахунків, а потім відмовивши у його видачі за одним і тим самим контрактом з підстав не відповідності контракту з додатками окремим операціям імпорту товарів, визначених відповідно до пунктом 2 Порядку, фактично суперечить своєму попередньому рішенню.
При цьому, що позивачем було подано до відповідача разом із заявоюповний пакет документів, що визначений пунктом 3 Порядку № 104, що відповідачем не заперечується.
Суд враховує, що положення п. 3 Порядку № 104 регламентують необхідність подання заявником (резидентом) разом із заявою щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком України копії зовнішньоекономічного договору (контракту), усіх специфікацій, додатків, додаткових угод та інших документів, які є невід`ємними частинами договору (контракту), засвідчені в установленому законодавством порядку, проте вказує, що останній не визначає (не регламентує) пакет документів, який має бути поданий заявником, у разі подання заяви про отримання висновку щодо одного і того ж контракту.
Так, позивачем було подано дві окремі заяви щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, проте сторонами не заперечується й те, що вказані заяви стосувались продовження строків розрахунків по одному і тому ж контракту, а тому, розгляд заяв щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, має здійснюватися Мінекономіки з урахуванням всіх документів, які наявні в останнього щодо таких операцій, за одним і тим же зовнішньоекономічним контрактом в сукупності.
У свою чергу, відповідачем не враховано раніше подані позивачем документи, що стосуються одного і того ж контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, з урахуванням нового листа від 29.09.2023 виробника щодо збільшення строку виробництва та листа продавця щодо узгодження нових умов додатковою угодою до контракту.
Суд звертає увагу на те, що незважаючи на те, що Порядком № 104 не визначено форми рішення та вимоги про конкретизацію підстав відмови у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків, вказане не скасовує обов`язок відповідача необхідності прийняття вмотивованого рішення, зміст якого надавав би можливість суб`єкту господарювання своєчасно встановити виявлені недоліки та можливість їх усунення.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 13 Закону № 2473 порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості.
При цьому, суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Відтак, невиконання відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним. Відмова ґрунтується лише на констатації того, що контракт не відповідає вимогам п. 2 Порядку, що не є достатнім та обґрунтованим для прийняття такого рішення.
На переконання суду, відповідач формально підійшов до розгляду заяви позивача щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених НБУ за договором (контракту) та не в повній мірі з`ясував наявність чи відсутність підстав для продовження строків розрахунків, беручи до уваги й те, що цим же органом вже було надано позитивний висновок для позивача за цим же контрактом та підставами.
У даному випадку, оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем за наслідком застосування ним формального підходу до розгляду заяви позивача щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком за договором (контракту), що має своїм наслідком непропорційність такого рішення, адже останнє не забезпечує баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване таке спірне рішення.
Тож, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства економіки України про відмову у видачі Приватному підприємству «Астор Моноліт» висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями, що здійснюються відповідно до контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, укладеного з «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), яке затверджено наказом Міністерства економіки України від 26.12.2023 № 20241, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Суд також зауважує на те, що позивач посилається на перевищення встановленого Порядком строку розгляду поданої ним заяви, яка згідно з пунктом 4 Порядку розглядається протягом 10-ти робочих днів, проте, суд вважає, що перевищення відповідачем строку розгляду заяви, є формальним порушенням, яке не впливає на позивача та не порушує його прав, оскільки перевищення строку розгляду документів автоматично не породжує виникнення у позивача права вимагати, а у Мінекономіки обов`язку видати висновок на підставі поданого некомплектного пакету документів. Також, окремі порушення процедури прийняття оскаржуваного наказу само по собі може бути підставою для визнання наказу протиправним, тому доводи позивача в цій частині не враховуються судом.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерство економіки України видати Приватному підприємству «Астор Моноліт» висновок щодо продовження граничних строків розрахунків за операцією з імпорту 1 (одного) позиційного пристрою 3-х площинного (TES-UIT-V_644-7) та 2 (двох) позиційних пристроїв 2-х площинних (TES-IT-H_33-3) відповідно до зовнішньоекономічного контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, укладеного з компанією-нерезидентом «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), в частині здійсненої 01.02.2023 передоплати в сумі 970 000,00 Євро на строк з 05.11.2023 до 28.01.2024, суд зазначає таке.
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
Відповідно до норм ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 5 КАС України регламентовано, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Повноваження по прийняттю спірного рішення належать виключно Міністерству економіки України, з огляду на що, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, з урахуванням висновків суду та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Також, стороною позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 17 000,00 грн.
За визначенням ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до норм ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Так, на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Судом досліджено, що з метою отримання професійної правничої допомоги ПП «Астор Моноліт» уклало з Адвокатським об`єднанням «ЛЕТРАДО» договір про надання правової допомоги № 11/01 від 11.01.2024.
Відтак, ПП «Астор Моноліт» було понесено витрати на професійну правничу допомогу за наданні АО «ЛЕТРАДО» послуги, згідно п. п. 3.1.1 п. 3.1 договору у розмірі 17000 грн, що підтверджується договором № 11/01 про надання правової допомоги від 11.01.2024, рахунком-фактурою № 11/01 від 11.01.2024, платіжною інструкцією від 11.01.2024 № 1, актом від 15.01.2024 приймання-передачі наданих послуг згідно Договору № 11/01 про надання правової допомоги від 11.01.2024.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
З урахуванням наданих доказів понесення витрат на правничу допомогу адвоката в даній справі, беручи до уваги те, що справа розглядалась в спрощеному провадженні без проведення судового засідання, є незначної складності, при цьому, заявлена сума до стягнення в 17 000,00 грн є неспівмірною з складністю справи, предметом позову, є завищеною та неузгоджується з принципом справедливості, з огляду на що, клопотання позивача в цій частині є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, зі зменшенням суми витрат до 8 000,00 грн.
Також, згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд за наслідком розгляду даного спору, вирішив позовні вимоги задовольнити частково та розподілити судові витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу адвоката.
Керуючись ст. 77, 90, 132, 134, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Приватного підприємства "Астор Моноліт" до Міністерства економіки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства економіки України про відмову у видачі Приватному підприємству «Астор Моноліт» висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями, що здійснюються відповідно до контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, укладеного з «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), яке затверджено наказом Міністерства економіки України від 26.12.2023 № 20241.
Зобов`язати Міністерство економіки України повторно розглянути заяву Приватного підприємства «Астор Моноліт» щодо видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операцією з імпорту 1 (одного) позиційного пристрою 3-х площинного (TES-UIT-V_644-7) та 2 (двох) позиційних пристроїв 2-х площинних (TES-IT-H_33-3) відповідно до зовнішньоекономічного контракту № BVLM-AM-02 від 11.01.2023, укладеного з компанією-нерезидентом «BVLM Bulgaria» LTD (Болгарія), в частині здійсненої 01.02.2023 передоплати в сумі 970 000,00 Євро на строк з 05.11.2023 до 28.01.2024, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економіки України на користь Приватного підприємства "Астор Моноліт" судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економіки України на користь Приватного підприємства "Астор Моноліт" судові витрати на надання правничої допомоги адвоката в розмірі 8 000,00 грн (вісім тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.